ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2026 року 
м. Київ

cправа № 910/9165/18 (910/3663/25) 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Погребняка В.Я. - головуючого, Васьковського О.В., Огородніка К.М.,
за участі секретаря судового засідання Громак О.В., 

учасники справи:
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Стар Інвестмент Ван",
представник позивача- Нечипорук О.Л., адвокат, (в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку за посиланням на офіційний вебпортал судової влади України vkz.court.gov.ua.),
відповідач 1 - Товариство з обмеженою відповідальністю "Авалком", не з`явився,
відповідач 2 - ліквідатор Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Житомирські ласощі"
від відповідача 2 - Кучерявий О.В., адвокат за ордером,
арбітражний керуючий - Шаматрін Євгеній Миколайович, особисто,

розглянув у відкритому судовому засіданні (в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку за посиланням на офіційний вебпортал судової влади України vkz.court.gov.ua.) касаційну скаргу
Товариства з обмеженою відповідальністю "Стар Інвестмент Ван"

на рішення Господарського суду міста Києва 
від 26.11.2025
у складі судді: Омельченко Л.В., 

та постанову Північного апеляційного господарського суду 
від 11.03.2026 
у складі колегії суддів: Отрюха Б.В., (головуючий), Остапенка О.М., Станіка С.Р.,

у справі за позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю "Стар Інвестмент Ван"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Авалком",
Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Житомирські ласощі" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Шаматріна Євгенія Миколайовича
про визнання недійсним договору та застосування реституції 

в межах справи № 910/9165/18 за заявою
Товариства з обмеженою відповідальністю "Велтайм"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Авалком"
про банкрутство,-
ВСТАНОВИВ:
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст руху справи
1. У провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Велтайм" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Авалком" про банкрутство.
2. Товариство з обмеженою відповідальністю "Стар Інвестмент Ван" (далі - позивач, ТОВ "Стар Інвестмент Ван", скаржник) звернулось до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Авалком" (далі - відповідач 1, ТОВ "Авалком"), ліквідатора арбітражного керуючого Шаматріна Євгенія Миколайовича (далі - арбітражний керуючий Шаматрін Є.М.), Товариства з обмежено відповідальністю "Торговий дім "Житомирські ласощі" (далі - ТОВ "ТД "Житомирські ласощі", відповідач 2) про визнання недійсним договору та стягнення з ТОВ "ТД "Житомирські Ласощі" на користь ТОВ "Авалком" грошових коштів у загальному розмірі 3 080 000,00 грн, сплачених в якості передоплати за Договором № 26/12/16АТД від 26.12.2016 в якій просило суд:
- визнати недійсним Договір № 26/12/16АТД від 26.12.2016, укладений між ТОВ "Авалком" (код ЄДРПОУ 38497334) та ТОВ "ТД "Житомирські Ласощі" (код ЄДРПОУ 38092323);
- стягнути з ТОВ "ТД "Житомирські Ласощі" (код ЄДРПОУ 38092323) на користь ТОВ "Авалком" (код ЄДРПОУ 38497334) грошові кошти у загальному розмірі 3 080 000,00 грн, сплачені в якості передоплати за Договором № 26/12/16АТД від 26.12.2016.
3. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що зазначений договір фраудаторним, тобто таким, що не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків.
Обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій
4. Між ТОВ "Авалком" та ТОВ "ТД "Житомирські ласощі" був укладений договір позики № 21/11-16П від 21.11.2016 про надання поворотної фінансової допомоги у розмірі 3 080 000,00 гривень строком на шість місяців.
5. Також між ТОВ "Авалком" та ТОВ "ТД "Житомирські ласощі" був укладений Договір поставки № 26/12/16АТД від 26.12.2016, а 10.07.2018 сторони щодо зазначених договорів уклали угоду № 4 про зарахування зустрічних однорідних вимог за обома вищевказаними договорами.
6. За змістом виписки по особовому рахунку ТОВ "Авалком" № 26007311807 зазначене товариство в період з 29.12.2016 по 30.12.2016 перерахувало ТОВ "ТД "Житомирські Ласощі" (ідентифікаційний код: 38092323) кошти у розмірі 3 080 000,00 грн на підставі Договору № 26/12/16АТД від 26.12.2016 із призначенням платежу: "Передплата за кондитерські вироби зг. договору № 26/12/16АТД від 26.12.2016 у т.ч. ПДВ". 
Короткий зміст рішення місцевого суду
7. Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.11.2025 у справі № 910/9165/18 (910/3663/25) у задоволенні позову ТОВ "Стар Інвестмент Ван" до ТОВ "Авалком", ліквідатора арбітражного керуючого Шаматріна Є.М., ТОВ "ТД "Житомирські ласощі" про визнання недійсним договору та стягнення з ТОВ "ТД "Житомирські Ласощі" на користь ТОВ "Авалком" грошових коштів у загальному розмірі 3 080 000,00 грн, сплачених в якості передоплати за Договором № 26/12/16АТД від 26.12.2016 відмовлено;
відмовлено ТОВ "ТД "Житомирські ласощі" у стягненні з ТОВ "Стар Інвестмент Ван" понесених судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 150 000 грн.
8. Місцевий господарський суд дійшов висновку, що оскаржуваний договір відповідає нормам чинного законодавства, а підстави для визнання його недійсним відсутні. Судом також взято до уваги те, що у справі про банкрутство № 910/9165/18, в межах якої розглядається цей позов, постановою суду від 04.02.2019 затверджено звіт розпорядника майна боржника ТОВ "Авалком", у якому зазначено, що у діяльності боржника не вбачаються ознаки фіктивного банкрутства та приховування банкрутства, про що можуть свідчити фраудаторні правочини.
9. Крім того, суд першої інстанції зазначив, що згідно із статтею 601 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Тому суд дійшов висновку, що угода № 4 від 10.07.2018 про зарахування зустрічних однорідних вимог, укладена між сторонами, не суперечить вимогам чинного законодавства. При цьому, інших підстав для визнання оспорюваного договору недійсним позивачем не надано.
10. Щодо вимоги ТОВ "ТД "Житомирські ласощі" про стягнення на його користь з ТОВ "Стар Інвестмент Ван" понесених судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката на суму 150 000 грн, місцевий господарський суд зазначив, що матеріали справи не містять доказів надання правничої допомоги Кучерявим О.В., також відсутні докази наявності витрат ТОВ "ТД "Житомирські ласощі" на професійну правничу допомогу за Договором про надання професійної правничої допомоги від 15.04.2025. Сам відзив на позовну заяву, поданий та підписаний директором ТОВ "ТД "Житомирські ласощі" Нікітіч Т., тому суд дійшов висновку про те, що адвокат Кучерявий О.В. не приймав участі у наданні професійної правничої допомоги відповідачу в рамках справи № 910/9165/18 (910/3663/25).
Короткий зміст постанови апеляційного господарського суду
11. Постановою від 11.03.2026 Північний апеляційний господарський суд апеляційну скаргу ТОВ "Стар Інвестмент Ван" на рішення Господарського суду міста Києва від 26.11.2025 у справі № 910/9165/18 (910/3663/25) залишив без задоволення;
рішення Господарського суду міста Києва від 26.11.2025 у справі № 910/9165/18 (910/3663/25) залишив без змін.
12. Апеляційний господарський суд, оцінивши докази, надані сторонами, за своїм внутрішнім переконанням, дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог ТОВ "Стар Інвестмент Ван" до ТОВ "Авалком", ліквідатора арбітражного керуючого Шаматріна Є.М., ТОВ "ТД "Житомирські ласощі" про визнання недійсним договору та стягнення з ТОВ "ТД "Житомирські Ласощі" на користь ТОВ "Авалком" грошових коштів у загальному розмірі 3 080 000,00 грн, сплачених в якості передоплати за Договором № 26/12/16АТД від 26.12.2016. Відповідно, похідна позовна вимога ТОВ "Стар Інвестмент Ван" про застосування наслідків недійсності правочину також задоволенню не підлягає. 
КАСАЦІЙНЕ ПРОВАДЖЕННЯ У ВЕРХОВНОМУ СУДІ
13. ТОВ "Стар Інвестмент Ван" 03.04.2026 звернулось з касаційною скаргою до Верховного Суду на рішення Господарського суду міста Києва від 26.11.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 11.03.2026 у справі №910/9165/18 (910/3663/25).
14. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №910/9165/18 (910/3663/25) було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Погребняк В.Я., суддя - Васьковський О.В., суддя - Огороднік К.М., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.04.2026.
15. Ухвалою Верховного Суду від 27.04.2026 відкрито касаційне провадження у справі № 910/9165/18 (910/3663/25) за касаційною скаргою ТОВ "Стар Інвестмент Ван" на рішення Господарського суду міста Києва від 26.11.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 11.03.2026;
повідомлено учасників справи, що розгляд касаційної скарги ТОВ "Стар Інвестмент Ван" на рішення Господарського суду міста Києва від 26.11.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 11.03.2026 відбудеться 02.06.2026.
16. Ухвалою від 29.05.2025 Верховний Суд задовольнив заяви представника ТОВ "ТД "Житомирські ласощі" адвоката Кучерявого О.В. та представника ТОВ "Стар Інвестмент Ван" адвоката Нечипорука О.Л. про проведення судового засідання дистанційно у режимі відеоконференції поза межами приміщення суд.
17. Від представника ТОВ "ТД "Житомирські ласощі" надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому представник Товариства просив касаційну скаргу ТОВ "Стар Інвестмент Ван" залишити без задоволення;
постанову Північного апеляційного господарського суду від 11.03.2026 та рішення Господарського суду міста Києва від 26.11.2025 у справі № 910/9165/18 (910/3663/25) залишити без змін; 
врахувати заяву відповідача про застосування строку позовної давності, подану до ухвалення рішення судом першої інстанції, та застосувати наслідки спливу позовної давності відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України, як самостійну підставу для відмови у позові.
18. Відзив обґрунтовано тим, що позивачем не доведено наявності передбачених законом підстав недійсності спірного правочину, не підтверджено обставин фраудаторності, не спростовано реальності господарських операцій та правомірності припинення зобов`язань шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог. Крім того, позов подано після спливу строку позовної давності, про застосування якої відповідачем заявлено належним чином, що відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України є самостійною підставою для відмови у позові.
19. Враховуючи положення Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" (затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 2102-IX), Указу Президента України від 27.04.2026 № 342/2026 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" (затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 28.04.2026 №4857-IX),, Верховний Суд розглядає справу № 910/9165/18 (910/3663/25) у розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для забезпечення можливості реалізації учасниками справи відповідних процесуальних прав.
Доводи скаржників
(ТОВ "Стар Інвестмент Ван")
20. В касаційній скарзі зазначено про неврахуванням судами попередніх інстанцій висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 24.11.2021 у справі № 905/2030/19 (905/2445/19), від 15.07.2021 у справі № 927/531/18, від 19.01.2023 у справі № 925/1248/21 (925/111/22).
21. Також скаржник аргументував, що за відсутності первинних документів, висновок про зарахування зустрічних вимог за Договором поставки № 26/12/16АТД від 26.12.2016 та Договором позики (поворотної фінансової допомоги) № 21/11-16П від 21.11.2016 і Угодою № 4 про зарахування зустрічних однорідних вимог від 10.07.2018 винесено без належних та допустимих доказів.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції
22. Відповідно до статті 300 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
23. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати ми приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
24. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розі ляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріальною права.
25. З урахуванням повноважень касаційного суду відповідно до статті 300 ГПК України, Верховний Суд вважає прийнятними касаційні скарги щодо доводів скаржників, зазначених в пунктах 20 - 21 описової частини цієї постанови, та в межах, визначних касаційною скаргою.
Щодо застосування норм матеріального та процесуального права та мотивів прийняття (відхилення) доводів касаційної скарги
26. Предметом судового розгляду є питання щодо наявності/відсутності правових підстав для визнання відповідних правочинів недійсними.
27. Надаючи оцінку доводам скаржника та відповідності рішення апеляційного господарського суду положенням процесуального та матеріального права, колегія суддів враховує таке.
28. Відповідно до частини першої статті 3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ), а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
29. За приписами частини першої статті 2 КУзПБ провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, ГПК України, іншими законами України.
30. Згідно із частиною першою статті 7 КУзПБ спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею..
31. Абзацом 1 частини другої статті 7 КУзПБ визначено, що господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), у межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про відшкодування шкоди та/або збитків, завданих боржнику; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника, у тому числі спори про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України.
32. За загальним правилом, у спорі про визнання правочинів недійсними, суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.
33. Вимоги скаржника у цій справі ґрунтуються на аргументах, які з-поміж іншого обґрунтовані з посиланням на приписи статей 11, 13, 16, 203, 215, 234 ЦК України, а також статті 42 КУзПБ щодо наявності в оспорюваного правочину ознак фраудаторного правочину.
34. Відповідно до статей 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Тобто, правом оспорювати правочин ЦК України наділяє не лише сторону (сторони) правочину, але й інших, третіх осіб, що не є сторонами правочину, визначаючи статус таких осіб як "заінтересовані особи".
36. Для вирішення питання про визнання недійсним правочину, оспорюваного заінтересованою особою, правове значення має встановлення впливу наслідків вчинення такого правочину на права та законні інтереси цієї особи. У такому випадку важливим є врахування того, що таке звернення заінтересованої особи до суду з позовом про визнання недійсним договору є направленим на усунення несприятливих наслідків для цієї особи (недопущення їх виникнення у майбутньому), пов`язаних з вчиненням такого правочину.
37. Також Суд звертає увагу на те, що наразі вже сформована усталена судова практика про можливість оскарження правочину вчиненого боржником з метою завдання шкоди кредиторам (фраудаторного правочину) особою (не стороною правочину), чиї майнові інтереси порушує такий правочин, якщо ця особа доведе, що особа, яка уклала договір та відчужила за ним майно, свідомо погіршила свій майновий стан, з метою уникнення відповідальності перед кредитором.
38. Водночас відповідно до частини першої статті 42 КУзПБ господарський суд у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора, поданою в порядку, визначеному статтею 7 цього Кодексу, може визнати недійсними правочини або спростувати майнові дії, вчинені боржником після відкриття провадження у справі про банкрутство або протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, якщо вони порушили права боржника або кредиторів, з таких підстав:
боржник виконав майнові зобов`язання раніше встановленого строку;
боржник до відкриття провадження у справі про банкрутство взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим;
боржник здійснив відчуження або придбав майно за цінами, відповідно нижчими або вищими від ринкових, за умови що в момент прийняття зобов`язання або внаслідок його виконання майна боржника було (стало) недостатньо для задоволення вимог кредиторів;
боржник оплатив іншій особі або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів до боржника перевищувала вартість майна;
боржник узяв на себе заставні зобов`язання для забезпечення виконання грошових вимог.
39. Частиною другою статті 42 КУзПБ унормовано, що правочини, вчинені боржником протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора також з таких підстав:
боржник безоплатно здійснив відчуження майна, взяв на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмовився від власних майнових вимог;
боржник уклав договір із заінтересованою особою;
боржник уклав договір дарування.
40. Крім того Суд звертає увагу, що фраудаторні угоди - це угоди, що завдали шкоди боржнику (як приклад, угода з метою виведення майна). Мета такого правочину в момент його укладання є прихованою, але проявляється через дії або бездіяльність, що вчиняються боржником як до, так і після настання строку виконання зобов`язання цілеспрямовано на ухилення від виконання обов`язку.
41. Договір, що вчиняється на шкоду кредиторам (фраудаторний договір), може бути як оплатним, так і безоплатним, а також як одностороннім, так і багатостороннім за складом учасників, які об`єднуються спільною метою щодо вчинення юридично значимих дій.
42. Формулювання критеріїв фраудаторності правочину залежить від того, який правочин на шкоду кредитору використовує боржник для уникнення задоволення їх вимог. Зокрема, але не виключно, такими критеріями можуть бути: момент вчинення оплатного відчуження майна або дарування (вчинення правочину в підозрілий період, упродовж 3-х років до порушення провадження у справі про банкрутство, після відкриття провадження судової справи, відмови в забезпеченні позову і до першого судового засіданні у справі); контрагент, з яким боржник вчинив оспорювані договори (родичі боржника, пов`язані або афілійовані юридичні особи); щодо оплатних цивільно-правових договорів важливе значення має ціна (ринкова, неринкова ціна), і цей критерій має враховуватися.
43. Боржник, який відчужує майно, вчиняє інші дії, пов`язані, із зменшенням його платоспроможності, після виникнення у нього зобов`язання діє очевидно недобросовісно та зловживає правами стосовно кредитора. Такі дії боржника можуть свідчити про намір ухилення від розрахунків із контрагентами та спрямовані на завдання шкоди кредиторам.
44. Отже будь-який правочин, вчинений боржником у період настання у нього зобов`язання з погашення заборгованості перед кредитором, внаслідок якого боржник перестає бути платоспроможним, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності та набуває ознак фраудаторного правочину - правочину, що вчинений боржником на шкоду кредиторам.
Щодо розгляду касаційної скарги по суті
45. У цій справі суди попередніх інстанцій, відмовляючи у задоволенні позовних вимог встановили наявність укладення між ТОВ "Авалком" та ТОВ "ТД "Житомирські ласощі" договорів позики № 21/11-16П від 21.11.2016 (про надання поворотної фінансової допомоги у розмірі 3 080 000,00 грн) та поставки № 26/12/16АТД від 26.12.2016.
46. Також суди встановили, що 10.07.2018 сторони щодо зазначених договорів уклали угоду № 4 про зарахування зустрічних однорідних вимог за обома зазначеними вище договорами.
47. Наявність зазначених обставин, які не спростовано скаржником у порядку, встановленому положеннями статей 13, 74, 76-77 ГПК України, свідчить про відсутність підстав вважати відповідні правочини фраудаторними, оскільки такі правочини не свідчать про виведення активів боржника та їх подальшу втрату, зазначені правочини укладені поза межами підозрілого періоду (трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство), а скаржником не лише не доведено безоплатність відповідних правочинів, але й перевищення суми боргу над сумою, яку фактично було компенсовано шляхом зарахування однорідних зустрічних вимог. 
48. Крім того скаржник не надав доказів того, що спірні правочини були укладені із заінтересованими особами, а також доказів того, що такі правочини були укладені на шкоду іншим кредиторам, призвели до неплатоспроможності боржника тощо.
49. Також Суд звертає увагу про передчасність доводів щодо винесення оскаржуваних судових рішень без належних та допустимих доказів в частині припинення відповідних зобов`язань зарахуванням однорідних зустрічних вимог відповідно до статті 601 ЦК України на підставі Угоди № 4 від 10.07.2018, оскільки саме на скаржника, як позивача у справі, положеннями статей 74, 76-77 ГПК України покладено обов`язок довести належними та допустимими доказами ті обставини та факти, на які він посилається.
50. Водночас зазначені обставини спростовують доводи скаржника щодо неврахування судами попередніх інстанцій висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 24.11.2021 у справі № 905/2030/19 (905/2445/19), від 15.07.2021 у справі № 927/531/18, від 19.01.2023 у справі № 925/1248/21 (925/111/22), оскільки системний аналіз змісту зазначених судових рішень свідчить про те, що висновки судів попередніх інстанцій у цій справі не суперечать правовій позиції у зазначених скаржником судових рішеннях.
51. Враховуючи викладене вище, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у цій справі.
52. Водночас, інші доводи скаржників, зазначені у касаційних скаргах зводяться до необхідності надання оцінки та переоцінки доказів, дослідження та встановлення обставин справи, що відповідно до положень частин другої, третьої статті 300 ГПК України, не входить у межі розгляду справи судом касаційної інстанції.
53. Колегія суддів наголошує, що суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 300 ГПК України).
54. З огляду на зазначене колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга ТОВ "Стар Інвестмент Ван" не підлягає задоволенню, а оскаржувані судові рішення не підлягають скасуванню.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
55. Відповідно до пункту другого частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.
56. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 309 ГПК України). Згідно з частиною другою статті 309 ГПК України не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
57. З огляду на зазначене, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги та залишення оскаржуваних судових рішень без змін.
Щодо розподілу судового збору
58. Враховуючи положення статті 129 ГПК України та відмову у задоволенні касаційної скарги, сплата судового збору покладається на скаржника.
На підставі викладеного та керуючись статтями 286, 296, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317, 326 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,-
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Стар Інвестмент Ван" залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 26.11.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 11.03.2026 у справі № 910/9165/18 (910/3663/25) залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуючий В.Я. Погребняк

Судді О.В. Васьковський

К.М. Огороднік