Справа № 357/6595/26
Провадження № 2/357/5617/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2026 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі - головуючий суддя Цуранов А.Ю., при секретарі Козубенко Я.С.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт-Інвестмент» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2026 року директор ТОВ «Брайт Інвестмент» через ситему "Електронний суд" звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 2035618211 від 13.02.2021 у розмірі 34 806,68 грн, судовий збір у розмірі 2 422,40 грн, а також витрати на правничу допомогу.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 24.03.2023 між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Брайт Інвестмент» було укладено договір факторингу № 24/03/23, який посвідчено приватним нотаріусом КМНО Бочкарьовою А.В., зареєстрованого в реєстрі за № 265. Відповідно до умов даного договору позивач прийняв право грошової вимоги і став кредитором за кредитними договорами, укладеними між банком та боржниками в розмірі портфеля заборгованості, зазначених у реєстрі боржників, зокрема за кредитним договором № 2035618211 від 13.02.2021, укладеними між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 , відповідно до якого відповідач отримав кредит та зобов`язався його повернути. Позичальник зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах договору, однак відповідач порушив умови договору, внаслідок чого утворилась заборгованість.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю.
27.04.2026 ухвалою судді позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні 23.06.2026.
В матеріалах справи міститься клопотання представника позивача про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує.
23.06.2026 відповідач ОСОБА_1 подав до суду заяву про визнання позову, просить здійснювати розгляд справи без його участі, зменшити розмір судового збору на 50%, а також відмовити у стягненні правової допомоги через її завищеність.
В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, суд перейшов до стадії ухвалення рішення.
Судом встановлено наступне.
13.02.2021 між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 2035618211, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в розмірі 36 636 грн на придбання товару у продавця з кінцевою датою повернення 13.02.2023.
Пунктом 1.2 кредитного договору передбачено, що протягом дії кредитного договору для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись фіксована процентна ставка розмірі 0,01% річних.
Згідно з пунктом 3 договору повернення кредиту та сплата процентів відбувається шляхом сплати позичальником ануїтетних платежів відповідно до графіку платежів.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач отримав кредитні кошти для купівлі товарів в магазині "Фокстрот" (м. Київ), що вбачається з розрахунку-фактури № КРФТ-0012-6248826 від 13.02.2021, рахунку, видаткової накладної та фіскального чека.
В матеріалах справи також міститься паспорт споживчого кредиту, графік платежів та розрахунок загальної вартості кредиту, розрахунок заборгованості та виписка по особовому рахунку відповідача.
12.06.2025 на адресу відповідача направлено вимогу про погашення кредитної заборгованості.
При вирішенні справи суд зазначає наступне.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) - ч. 1 ст. 1077 ЦК України.
Згідно статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
З матеріалів справи вбачається, що кредитор свої зобов`язання за договорами виконав, надавши відповідачу кредитні кошти, однак відповідач порушив взяті зобов`язання, оскільки за ним рахується заборгованість за договором № 2035618211 від 13.02.2021 у розмірі 34 806,68 грн, що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі - 29 305,38 грн; заборгованість за відсотками - 5,80 грн, заборгованість по комісії - 5 495,50 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Враховуючи вищевикладене та оцінюючі наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача заборгованості у заявленому позивачем розмірі.
Щодо відшкодування судових витрат суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно із частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Пунктом 1 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
На підтвердження витрат на правничу допомогу представником позивача надано:
1) копія договору № 02/01-26 про надання правової (правничої) допомоги від 02.01.2026, укладений між АБ «Юлії Чміль» та ТОВ «Брайт Інвестмент»;
2) копія додатка № 1 від 01.01.2026 до договору № 02/01-26 про надання правової (правничої) допомоги від 02.01.2026; 
3) копія акта надання правової (правничої) допомоги від 02.01.2026 до договору № 02/01-26 від 02.01.2026, на суму 8 500 грн.;
4) ордер серії АЕ № 1421265 від 02.01.2026 на надання правової допомоги ТОВ «Брайт Інвестмент» адвокатом Чміль Ю.В.;
5) свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ДП № 3080 від 10.06.2016.
Відповідно до пункту 1.1 договору бюро приймає доручення клієнта та бере на себе зобов`язання надати клієнту правову (правничу) допомогу.
Додатком № 1 до договору сторонами погоджено погодинну вартість послуг з правничої допомоги.
З наданого акту приймання-передачі виконаних робіт вбачається, що вартість послуг переданих АО клієнту та прийнятих клієнтом становить 8 500 грн., що полягають в ознайомленні з матеріалами справи - 4 500 грн., складенні позовної заяви – 4 000 грн.
Разом з цим, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін (ст. 137 ЦПК України).
Суд зауважує, що даний спір є спором незначної складності, оскільки спірні правовідносини регулюються загальними нормами ЦК України, а постанови Верховного Суду містять висновки в схожих правовідносинах, тому суд вважає, що вивчення документів та супровід у суді першої інстанції не передбачала для адвоката дослідження великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, а також значного часу.
Відтак, витрачений адвокатом час та витрати на правову допомогу на загальну суму 8 500 грн, на переконання суду, не можна визнати належним чином обґрунтованими та необхідними за обставин цієї справи.
Враховуючи вищевикладене, процесуальну поведінку відповідача, який визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог позивача та стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 3 000 грн, зважаючи також на незначну складність справи, ціну позову та співмірність позовним вимогам, обсяг та час наданої адвокатом правової допомоги у даній справі, критерії реальності адвокатських витрат, а також принципи розумності і справедливості.
На підставі вимог ч. 1 ст. 141, ч. 1 ст. 142 ЦПК України, а також заяви відповідача, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 50 відсотків від ставки судового збору за подання до суду позовної заяви (2 662,40 грн), а іншу частину сплаченого збору повернути позивачу з бюджету.
Керуючись ст. 4, 12, 13, 81, 137, 141, 142, 206, 258, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд
В И Р І Ш И В :
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт-Інвестмент» - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт-Інвестмент» заборгованість за договором № 2035618211 від 13.02.2021 у розмірі 34 806,68 грн, витрати на правничу допомогу в розмірі 3 000 грн та судовий збір у розмірі 1 331,20 грн.
В іншій частині вимог про стягнення витрат на правничу допомогу - відмовити.
Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Брайт-Інвестмент» зі спеціального фонду Державного бюджету України 1 331,20 грн сплаченого судового збору згідно з платіжною інструкцією № 281 від 07.04.2026 АТ «Акцент-банк».
Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Брайт-Інвестмент», адреса: вул. Січових Стрільців, 9, м. Дніпро, код ЄДРПОУ: 43115064.
Відповідач ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів до Київського апеляційного суду з дня підписання рішення.
Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його підписання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Суддя    	А. Ю. Цуранов