Справа № 163/899/26  Провадження №33/802/664/26 	Головуючий у 1 інстанції:Павлусь О. С. 	
	Доповідач: Подолюк  В. А.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2026 року         місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., з участю особи, щодо якої складено протокол – ОСОБА_1 та його захисника Климович Т.Д. (в режимі відеоконференції), розглянувши апеляційну скаргу захисника особи, щодо якої складено протокол – ОСОБА_1 – адвоката Климович Тетяни Дмитрівни на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 28 травня 2026 року, 
В С Т А Н О В И В:
Вказаною постановою судді ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, що проживає по АДРЕСА_1 , непрацюючий, визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років. 
Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.
ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він повторно протягом року о 20:20 годині 27 березня 2026 року по вулиці Незалежності в місті Любомль Ковельського району Волинської області в порушення п.2.1а Правил дорожнього руху керував автомобілем «Ауді», номерний знак НОМЕР_1 , не маючи права керування таким транспортним засобом, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.126 КУпАП.
Не погоджуючись із таким рішенням суду захисник особи, щодо якої складено протокол – ОСОБА_1 – адвокат Климович Т.Д. оскаржила його в апеляційному порядку. 
В обґрунтування поданої апеляційної скарги посилається на те, що судовий розгляд місцевим судом був здійснений без ОСОБА_1 та його захисника, чим було порушено право ОСОБА_1 на захист. Звертає увагу суду, що до початку судового розгляду нею як захисником Савоша Д.М. було подано клопотання про відкладення розгляду справи. Незважаючи на це, суд першої інстанції розглянув справу за відсутності як ОСОБА_1 так і неї, як захисника. 
Більше того зазначає, що ОСОБА_1 визнає факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП та не заперечує обставини, встановлені судом першої інстанції. 
Разом з тим, на думку сторони захисту місцевий суд безпідставно застосував до ОСОБА_1 додаткове стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років.
Звертає увагу суду, що ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував, а тому не набув права на керування транспортними засобами. При цьому, місцевий суд не навів жодних мотивів щодо необхідності застосування максимально суворого додаткового стягнення строком на 5 (п`ять) років, не врахував особу правопорушника, його ставлення до вчиненого, визнання вини та відсутність спору щодо фактичних обставин справи.
З огляду на вище викладене просить оскаржуване рішення змінити, залишити ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу та виключити з постанови додаткове стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років.
Разом з тим, сторона захисту  у поданій апеляційній скарзі заявила клопотання в якому просить поновити строк апеляційного оскарження судового рішення вважаючи, що він прощений з поважних причин.
Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Климович Т.Д., які апеляційну скаргу підтримали з викладених у ній мотивів, доходжу до наступного висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.
Перш за все враховуючи доводи сторони захисту та матеріали справи, вважаю, що слід поновити строк на апеляційне оскарження судового рішення, оскільки він пропущений з поважних на те причин.
Положеннями частини 7 статті 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Оскільки фактичні обставини справи, кваліфікація дій та доведеність вини ОСОБА_1 не заперечується стороною захисту, дані обставини апеляційним судом не перевіряються.
Разом з тим, перевіряючи доводи апеляційної скарги сторони захисту про порушення права на захист через розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та її як адвоката, то апеляційний суд вважає їх безпідставними з огляду на таке.
Відповідно до положень статті 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Матеріалами справи спростовуються твердження сторони захисту про неналежне повідомлення ОСОБА_1 . З наявних у справі доказів, зокрема розписки про отримання судової повістки, вбачається, що ОСОБА_1 був завчасно та належним чином інформований про дату, час і місце судового засідання на 14 год. 30 хв. 28.05.2026 року (а.с.13). Проте у призначений час до суду першої інстанції він не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило.
Щодо клопотання захисника — адвоката Климович Т.Д. про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому процесі, апеляційний суд зазначає таке.
Право на правову допомогу не є абсолютним і не повинно призводити до затягування розгляду справи, зважаючи на стислі строки розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 277 КУпАП. Поважність причин неявки в судове засідання має бути підтверджена належними та належним чином оформленими доказами.
Як убачається з матеріалів справи, адвокат Климович Т.Д., подавши клопотання про відкладення розгляду, не надала суду жодних документів (копій судових повісток, ухвал, довідок тощо), які б об`єктивно підтверджували її участь в іншому судовому засіданні чи неможливість прибути до суду у визначений час. Сама лише вказівка у заяві на зайнятість в іншій справі, без належного документального підтвердження, не є безумовною підставою для відкладення судового засідання.
За таких обставин, з урахуванням належного повідомлення ОСОБА_1 , відсутності клопотань з його боку та недоведеності поважності причин неявки захисника, суд першої інстанції мав законні підстави для розгляду справи за їх відсутності. Такий розгляд не порушив право ОСОБА_1 на захист і повністю відповідає вимогам закону та принципу розгляду справи у розумні строки.
Що стосується доводів сторони захисту про те, що до ОСОБА_1 не могло бути застосовано додаткове стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки він ніколи не отримував посвідчення водія, є юридично неспроможними та ґрунтуються на хибному тлумаченні норм права.
Санкція ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачає накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.
Дана норма закону за своєю конструкцією є відносно-визначеною щодо основного стягнення та абсолютно-визначеною щодо нижньої межі додаткового стягнення, і не надає суду права не застосовувати додаткове стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами або зменшувати його строк нижче мінімальної межі, встановленої законом (5 років).
Правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП, за своєю суттю є повторним ігноруванням встановленого законом порядку безпеки дорожнього руху. Відсутність у ОСОБА_1 посвідчення водія на момент вчинення правопорушення не звільняє його від відповідальності у вигляді позбавлення права керування. Позбавлення права керування в даному випадку діє як тимчасова заборона на майбутнє набуття та реалізацію такого права, що повністю узгоджується з превентивною метою адміністративного стягнення (ст. 23 КУпАП).
Виключення додаткового стягнення із санкції статті, яка передбачає його обов`язкове застосування, було б грубим порушенням вимог закону. Місцевий суд застосував до правопорушника мінімальний строк додаткового стягнення, передбачений ч. 5 ст. 126 КУпАП (5 років). Тому твердження сторони захисту про застосування "максимально суворого стягнення" суперечить змісту закону та оскаржуваної постанови. Щире каяття та визнання вини, відповідно до ст. 33 КУпАП, враховуються судом, проте вони не можуть бути підставою для виходу за межі встановленої законом санкції в бік пом`якшення, яке законом не передбачено.
На переконання апеляційного суду, застосований до  ОСОБА_1  вид та розмір адміністративного стягнення в повній мірі забезпечить виконання мети такого стягнення, передбаченої ст.23 КУпАП.
Беручи до уваги вищенаведене, вважаю, що прийняте судом рішення є законним та вмотивованим, а тому підстав для його скасування чи зміни в оскаржуваній частині з мотивів, викладених в апеляційній скарзі сторони захисту, немає.
На підставі вищенаведеного, керуючись ст.294 КУпАП,
ПОСТАНОВИВ:
Поновити захиснику особи, щодо якої складено протокол – ОСОБА_1 – адвокату Климович Тетяні Дмитрівні строк апеляційного оскарження постанови судді Любомльського районного суду Волинської області від 28 травня 2026 року в даній справі.
Апеляційну скаргу захисника особи, щодо якої складено протокол – ОСОБА_1 – адвоката Климович Тетяни Дмитрівни залишити без задоволення, а постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 28 травня 2026 року щодо  ОСОБА_1 , – без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя
Волинського апеляційного суду В.А. Подолюк