ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/37356/25 Суддя першої інстанції: Горобцова Я.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача: Файдюка В.В.,
суддів: Карпушової О.В., Мєзєнцева Є.І.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Кабінету Міністрів України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії і стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В : 
У липні 2025 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Офісу Генерального прокурора (далі - відповідач-1, Офіс), Кабінету Міністрів України (далі - відповідач-2, КМ України), в якому просив:
- визнати протиправними дії Офісу Генерального прокурора щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 заробітної плати за квітень, травень, червень 2025 року, обчисленої виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення посадового окладу прокурора окружної прокуратури, в розмірі 1600 грн;
- зобов`язати Офіс Генерального прокурора нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заробітну плату за квітень, травень, червень 2025 року виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення посадового окладу прокурора окружної прокуратури, розмір якого на 1 січня 2025 року складає 3028 грн, з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням передбачених законом податків і обов`язкових платежів;
- звернути до негайного виконання рішення суду в частині зобов`язання Офісу Генерального прокурора нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заробітну плату за один місяць у розмірі 43 976,63 грн;
- визнати протиправними дії Кабінету Міністрів України щодо установлення у статті 7 проєкта Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» з 1 січня 2025 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення посадового окладу прокурора окружної прокуратури, в розмірі 1600 грн, чим завдано майнової шкоди ОСОБА_1 у вигляді недоотриманої заробітної плати у квітні, травні, червні 2025 року в розмірі 135 642,01 грн;
- стягнути з Кабінету Міністрів України кошти в розмірі 135 642,01 грн на користь ОСОБА_1 шляхом їх безспірного списання з державного бюджету на рахунок НОМЕР_1 (IBAN), відкритий в АТ «Райффайзен Банк «Аваль».
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2025 року позовну заяву повернуто на підставі пункту 6 частини четвертої статті 169 КАС України внаслідок порушення правил об`єднання позовних вимог. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що заявлені позовні вимоги не пов`язані між собою підставами виникнення, спірні рішення прийняті на підставі різних за своєю суттю і складністю документів, а відтак їх спільний розгляд суттєво ускладнить та сповільнить вирішення цього спору по суті.
Не погоджуючись із ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2025 року, 15 жовтня 2025 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду повністю, а справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття у ній провадження.
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що суд першої інстанції не врахував, що позовні вимоги пов`язані між собою підставами та доказовою базою, а право об`єднання декількох позовних вимог в одній позовній заяві прямо передбачено частиною першою статті 172 КАС України.
Після усунення визначених в ухвалі від 24 жовтня 2025 року про залишення апеляційної скарги без руху недоліків ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу та витребувано матеріали справи з суду першої інстанції, які надійшли 20 травня 2026 року.
У відзиві на апеляційну скаргу КМ України просить залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.
Свою позицію обґрунтовує тим, що процесуальним законом встановлено окремий порядок розгляду спорів про оскарження нормативно-правових актів та інших спорів. Крім того, зазначає про наявність у суду права на роз`єднання позовних вимог.
У відзиві на апеляційну скаргу Офіс просить залишити її без задоволення, а ухвалу суду - без змін.
В обґрунтування своїх доводів зазначає, що оскаржувані дії КМ України не є індивідуальним актом, адже вони є елементом законодавчого процесу, вплив на який нормами КАС України не передбачено. Окремо підкреслює, що у провадженні Київського окружного адміністративного суду перебуває справа №320/38570/25 щодо оскарження дій КМ України щодо встановленні у ст. 7 проекта Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення посадового окладу прокурора окружної прокуратури, у розмірі 1 600 грн. Також аналогічна за змістом позовна заява подана ОСОБА_1 й 31 жовтня 2025 року.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 травня 2026 року продовжено строк розгляду справи на більш тривалий, розумний термін та призначено справу до апеляційного розгляду у порядку письмового провадження з 02 червня 2026 року.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала Київського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2025 року - скасуванню, виходячи з такого.
Як було встановлено вище, ухвалою від 03 жовтня 2025 року Київський окружний адміністративний суд повернув позовну заяву на підставі пункту 6 частини четвертої статті 169 КАС України як таку, в якій порушено правила об`єднання позовних вимог.
З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може погодитися з огляду на таке.
Згідно з частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у спосіб, визначений у цій статті.
За правилами частини першої статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи, зокрема, відповідає позовна заява вимогам, установленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.
З урахуванням вимог положень частини п`ятої статті 160 КАС України у позовній заяві зазначаються, зокрема, зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів (пункт 4); виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини (пункт 5).
Відповідно до частини першої статті 172 КАС України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.
У свою чергу, право позивача заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов`язані між собою, передбачено також частиною першою статті 21 КАС України.
Викладене свідчить, що об`єднання в одній позовній заяві декількох вимог допускається за умови пов`язаності їх між собою підставами виникнення або поданими доказами, а також основних і похідних вимог.
Під підставами позову слід розуміти обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги. Обставинами можуть бути лише юридичні факти матеріально-правового характеру, тобто такі факти, які тягнуть певні правові наслідки: виникнення, зміну чи припинення правовідносин. Юридичні факти матеріально-правового характеру, які визначені як підстави позову, свідчать про те, що існують правовідносини і що внаслідок певних дій ці відносини стали спірними.
Предметом позову є матеріально-правові вимоги позивача до відповідача, відповідно до яких суд має ухвалити рішення. Характер позовної вимоги визначається характером спірних правовідносин, з якого випливає вимога позивача.
Таким чином, у випадку пред`явлення позивачем в одній позовній заяві кількох вимог, що становлять предмет адміністративного позову, вказані вимоги мають виникати з однакових юридичних фактів, тобто мати єдині підстави позову, оскільки в протилежному випадку виникають різні адміністративні позови, які підлягають розгляду в окремих самостійних провадженнях.
У свою чергу, похідна позовна вимога - вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги) (пункт 23 частини першої статті 4 КАС України).
Як вже встановлено раніше, ухвалюючи оскаржуване судове рішення, Київський окружний адміністративний суд виходив з того, що заявлені позовні вимоги не пов`язані між собою підставами виникнення, поданими доказами та стосуються різних відповідачів.
Разом з тим, судом першої інстанції залишено поза увагою, що спір у цій справі виник у зв`язку з протиправними, на переконання позивача, діями Офісу при нарахуванні та виплаті заробітної плати за квітень-червень 2025 року, що зумовлено, на думку ОСОБА_1 , також й протиправністю дій КМ України з установленні у статті 7 проекта Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» з 01 січня 2025 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення посадового окладу прокурора окружної прокуратури, в розмірі 1 600 грн. Отже, правовідносини, які позивач вважає спірними, зумовлені незгодою останнього з правильністю обчислення заробітної плати, тобто позовні вимоги пов`язані спільними підставами попри й те, що заявлені до різних відповідачів.
Пунктом 6 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу).
Разом з тим, судова колегія вважає, що Київським окружним адміністративним судом помилково застосовано до позовної заяви наслідки, передбачені зазначеною вище нормою, оскільки відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 172 КАС України не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом, та не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, щодо яких законом визначена виключна підсудність різним судам. Зазначені вище підстави стосовно заборони об`єднання позовних вимог є вичерпними та розширеному тлумаченню не підлягають.
У розрізі наведеного, судова колегія звертає увагу, що із змісту позовних вимог позивача не вбачається підстав, передбачених частинами четвертою, п`ятою статті 172 КАС України, оскільки відсутні передумови вважати, що заявлені вимоги підлягають розгляду у порядку різного судочинства чи щодо них встановлена виключна підсудність різним судам.
До того ж, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідно до частини шостої статті 172 КАС України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи вправі до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання адміністративного судочинства. 
Разом з тим, вказаним процесуальним повноваженням суд першої інстанції не був позбавлений можливості скористатися.
Викладене свідчить про помилковість позиції суду першої інстанції про наявність правових підстав для повернення позовної заяви на підставі пункту 6 частини четвертої статті 169 КАС України, а тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню.
Такі висновки суду апеляційної інстанції узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 17 червня 2021 року у справі №640/27758/20.
З приводу посилання Офісу на те, що у провадженні Київського окружного адміністративного суду перебуває справа №320/38570/25 з аналогічними позовними вимогами до Кабінету Міністрів України, в якій ухвалою від 05 листопада 2025 року відкрито провадження, а відтак наявні підстави для повернення позовної заяви на підставі пункту 5 частини четвертої статті 169 КАС України, колегія суддів зазначає, що спір у справі №320/38570/25 стосується іншого періоду нарахування та виплати заробітної плати, а тому позовні вимоги не є тотожними.
Згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до частини третьої статті 312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
Згідно пункту 4 частини першої статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.
За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при вирішенні питання про повернення позовної заяви було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, у зв`язку з чим апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити, а ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2025 року - скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись статтями 242-244, 308, 312, 320, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити повністю.
Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2025 року - скасувати.
Справу направити до Київського окружного адміністративного суду для продовження розгляду. 

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення.
Касаційна скарга на постанову суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач В.В. Файдюк

Судді О.В. Карпушова

Є.І. Мєзєнцев

Повне судове рішення виготовлено 02 червня 2026 року.