Справа № 725/12068/25
Провадження № 2/712/3033/26

РІШЕННЯ
Іменем України
25 травня 2026 року м. Черкаси
Соснівський районний суду міста Черкаси у складі головуючого судді Чапліної Н.М., за участі секретаря судового засідання Саса Л.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором
установив:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до Чернівецького районного суду м. Чернівці з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Ухвалою Чернівецького районного суду м. Чернівці від 08.01.2026 цивільну справу №725/12068/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості передано на розгляд Шевченківського районного суду м. Чернівці за підсудністю.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 19.02.2026 цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості передати до Соснівського районного суду міста Черкаси.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.03.2026 справу передано на розгляд судді Чапліної Н.М
Ухвалою судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 30.03.2026 у справі відкрите провадження, справа призначена до судового розгляду.
Позовна заява обґрунтована тим, що 17.05.2018 відповідач уклала з Акціонерним товариством «Ідея Банк» (далі – АТ «Ідея Банк») кредитний договір № Z02.00118.003948274, відповідно до умов якого отримала кредит на умовах узгоджених сторонами кредитного договору.
17.11.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №17112023, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до боржників, вказаними в Реєстрі боржників.
Відповідно Реєстру боржників № 1 до договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № Z02.00118.003948274 від 17.05.2018 в сумі 1166 458,81 грн, з яких 52 354,41 грн - заборгованість за основним боргом, 4 353,51 грн - за відсотками та 109 751,89 грн – заборгованість за комісіями.
Посилаючись на наведені обставини та те, що відповідач в позасудовому порядку борг не погасила, позивач, який є новим кредитором, звернувся до суду з позовом про стягнення вказаної заборгованості.
14.04.2026 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача заперечувала проти задоволення позовних вимог, зазначила, що 17.05.2018 між ОСОБА_2 та ПАТ «Ідея Банк» було укладено Кредитний договір №Z02.00118.003948274. За умовами п.п.1.1. Договору банк надає позичальнику кредит на поточні потреби в сумі 93 255,00 грн., включаючи витрати на страховий платіж, а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно з умов цього договору. Згідно з пунктом 1.2. Договору, банк надає кредит у день його підписання строком на 48 місяців. Датою видачі кредиту є списання коштів з позичкового рахунку для зарахування на банківський поточних рахунок Позичальника вказаний в п. 1.7 Договору. Згідно пункту 1.3 за користування кредитом позичальник сплачує проценти в розмірі 1.99% річних від залишкової суми кредиту. Згідно з пунктом 6.1 Договору визначено графік щомісячних платежів за кредитним договором, який відображено у таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача. Відповідно до зазначеної таблиці, загальна сума процентів за користування кредитом становить 4 270,09 грн (графа 6), а плата за обслуговування кредиту (графа 7.4) — 111 682,19 грн. Загальна вартість кредиту становить 209 207,28 грн.
Відповідно до умов Договору загальний розмір кредиту становить 93 255,00 грн, тоді як згідно з наданим ордером-розпорядженням підтверджено зарахування на рахунок ОСОБА_2 лише 80 047,21 грн. Таким чином, сума у розмірі 13 207,79 грн залишається документально непідтвердженою, оскільки у матеріалах справи відсутні належні первинні документи, зокрема ордери чи інші розпорядчі документи, які б підтверджували її зарахування на рахунок Відповідача, у зв`язку з чим неможливо встановити факт отримання зазначених коштів ОСОБА_2 .
Згідно з випискою з рахунку (надана Позивачем), ОСОБА_2 взяті на себе зобов`язання виконувала частково. Зокрема у період з 17.05.2018 по 16.04.2020 Відповідач здійснила погашення кредитної заборгованості за договором № Z02.00118.003948274 від 17.05.2018 на загальну суму 81 930, 00 грн.
Згідно з довідкою-розрахунком, складеною первісним кредитором АТ «Ідея банк», станом на 17.11.2023 за кредитним договором обраховується заборгованість врозмірі 166 458,81 грн, яка складається з: заборгованості за основним боргом 52 354,41 грн., заборгованості за нарахованими відсотками 4 352, 51 грн. та заборгованості за нарахованими комісіями 109 751,89 грн. Аналогічні суми зазначені також у Реєстрі боржників №1 від 17.11.2023 до договору факторингу №17112023. Разом з тим, визначений Позивачем розмір заборгованості за основним боргом у сумі 52 354,41 грн є незрозумілим та необґрунтованим, з огляду на те, що Відповідачем вже було сплачено на виконання умов кредитного договору 81 930,00 грн, що підтверджується випискою по рахунку.
Позивачем не надано до матеріалів справи належного та детального розрахунку заборгованості, який би дозволяв встановити: порядок зарахування здійснених платежів; розмір фактично погашеної суми основного боргу; залишок непогашеної заборгованості за тілом кредиту.
Відповідно до положень частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування», кредитодавець зобов`язаний безоплатно надавати споживачу інформацію про стан його заборгованості, здійснені платежі та інші істотні умови кредиту. Отже, положення кредитного договору № Z02.00118.003948274 від 17.05.2018 в частині встановлення обов`язку позичальника щомісячно сплачувати комісію за обслуговування кредиту є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». 
З урахуванням викладеного, Відповідач не погоджується із визначеним Позивачем розміром заборгованості у сумі 166 458,81 грн, яка складається із заборгованості за основним боргом у розмірі 52 354,41 грн, заборгованості за нарахованими відсотками у розмірі 4 352,51 грн та заборгованості за нарахованими комісіями у розмірі 109 751,89 грн.
За таких обставин ОСОБА_2 вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не підлягають задоволенню.
17.04.2026 від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача зазначив, що відповідно до п. 1.4. Кредитного Договору, «За обслуговування кредиту Банком, що включає в себе: надання інформації по рахункам Позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні, в Контакт-Центрі, шляхом направлення СМС-повідомлень щодо суми платежу за цим договором, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо; надання інформації по рахунку Позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти Позичальника; опрацювання запитів Позичальника, що направлені Банку Позичальником із використанням різних каналів зв`язку тощо. Позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно Графіку щомісячних платежів за кредитним договором (далі – «Графік щомісячних платежів»). Відповідно до п.4.2 Паспорту споживчого кредиту за кредитним договором №Z02.00118.003948274 від 17.05.2018 року «Плата за обслуговування кредитної заборгованості: 2,50% щомісячно від початкової суми кредиту.
Отримання ОСОБА_3 кредитних коштів відображено у виписці про рух коштів по рахунку № НОМЕР_1 з 17.05.2018 по 17.11.2023, що є первинним бухгалтерським документом відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою правління Національного Банку України від 18.06.2003 року № 254. Відповідно до Виписки по картковому рахунку № НОМЕР_1 проглядається оборот операції по поточному рахунку (по Дебету та Кредиту), що Відповідач користувався Кредитним лімітом, та більше того вносив платежі на погашення заборгованості за Кредитним лімітом. 
Згідно Виписки по картковому рахунку № НОМЕР_1 , 17.05.2018 року було здійснено «Видачу кредиту згідно кредитного договору № Z02.00118.003948274 від 17.05.2018 - 93255,00 грн», що включає «Видача кредиту згідно кредитного договору № Z02.00118.003948274 від 17.05.2018 - 80047,21 грн» та «Оплата по договору №Z02.00118.003948274 від 17.05.2018р., Страхувальник - ОСОБА_3 ; без ПДВ - 13207,79 грн.». У відповідності до Договору добровільного страхування життя на випадок смерті в результаті нещасного випадку, а саме п. 4.2 Страхова сума встановлюється у розмірі 92355,00 грн. Згідно з п. 4.4 Розмір страхового внеску за цим Договором становить – 13207,79 грн. П.4.5 Сплата страхового внеску здійснюється Страхувальником ( ОСОБА_3 ) одноразово при укладенні Договору. Тому, загальна сума виданого кредиту становить саме 93255,00 грн., а твердження Відповідача є помилковим і необґрунтованим, та спростовується наявними в матеріалах справи доказами. Просив задовольнити позовну заяву в повному обсязі
У судове засідання представник позивача не з`явився, просив розглядати справу за відсутності представника позивача.
Відповідач та представник відповідача у судове засідання не з`явився, у відзиві представник відповідача просив розглядати справу за його відсутності та відсутності відповідача.
Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив такі фактичні обставини та відповідні ним правовідносини.
Судом встановлено, що 17.05.2018 між ОСОБА_2 та ПАТ «Ідея Банк» було укладено Кредитний договір №Z02.00118.003948274.
За умовами п.п.1.1. Договору банк надає позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 93 255,00 грн., включаючи витрати на страховий платіж, а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно з умов цього договору. 
Згідно з пунктом 1.2. Договору, банк надає кредит у день його підписання строком на 48 місяців. Датою видачі кредиту є списання коштів з позичкового рахунку для зарахування на банківський поточних рахунок Позичальника вказаний в п. 1.7 Договору. Згідно пункту 1.3 за користування кредитом позичальник сплачує проценти в розмірі 1.99% річних від залишкової суми кредиту. 
Пунктом 1.4 передбачено, що за обслуговування кредиту банком, що включає в себе: надання інформації по рахункам позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні, в Контакт-центрі шляхом направлення СМС-повідомлень щодо суми платежу за цим договором, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо; надання інформації по рахунку позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти позичальника; опрацювання запитів позичальника, що направлені банку Позичальником із використанням різних каналів зв`язку тощо позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно Графіку щомісячних платежів за кредитним договором.
За умовами пункту 2.1 договору повернення кредиту разом з процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості здійснюється позичальником в 48 щомісячних внесках.
Відповідачем укладено Договір добровільного страхування життя на випадок смерті в результаті нещасного випадку від 17.05.2018.
Відповідач ознайомилася і підписала паспорт споживчого кредиту, який містить основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформацію щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту та іншу інформацію.
Крім того, відповідачем підписані заява-анкета, графік щомісячних платежів, що включений також до договору, заява-акцепт, згода-повідомлення.
Надання кредиту відповідачу підтверджується ордером-розпорядженнями № 1 від 17.05.2018 на суму 80 047,21 грн та випискою з рахунку позичальника за період з 17.05.2018 по 16.04.2020.
Згідно довідки-розрахунку заборгованості ОСОБА_1 ) за кредитним договором №Z02.00118.003948274 від 17.05.2026, складеним АТ «Ідея Банк», станом на 17.11.2023 заборгованість становить 166458,81 грн, з якої 52354,41 грн - заборгованість за основним боргом, 4352,51 грн – заборгованість за відсотками та 109751,89 грн – заборгованість за комісіями.
Набуття прави вимоги за вказаним кредитним договором позивач підтвердив договором факторингу № 17112023 від 17.11.2023, укладеного між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ».
Відповідно Реєстру боржників № 1 від 17.11.2023 до договору факторингу, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_4 за кредитним договором №Z02.00118.003948274 від 17.05.2026 в сумі 166458,81 грн, з якої 52354,41 грн - заборгованість за основним боргом, 4352,51 грн – заборгованість за відсотками та 109751,89 грн – заборгованість за комісіями. 
Вказану заборгованість позивач, як новий кредитор, просить стягнути з відповідача.
Згідно з статті 6, частини першої статті 627 та частини першої статті 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Відповідно до частин першої, другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до частини першшої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
За змістом частини першої статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Наданими позивачем доказами підтверджується, що між сторонами був укладений кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримала кредит на певний строк, який зобов`язалася повернути та сплатити кошти за користування кредитом. 
Заперечення представника відповідача щодо відсутності доказів отримання кредиту в сумі 93 255,00 грн суд відхиляє, оскільки згідно Виписки по картковому рахунку відповідача № НОМЕР_1 , 17.05.2018 року здійснено видачу кредиту згідно кредитного договору № Z02.00118.003948274 від 17.05.2018 - 93255,00 грн, що включає: видача кредиту згідно кредитного договору № Z02.00118.003948274 від 17.05.2018 - 80047,21 грн та оплата по договору №Z02.00118.003948274 від 17.05.2018, страхувальник - ОСОБА_3 ; без ПДВ - 13207,79 грн.
Отож, відповідач була ознайомлена з усіма істотними умовами кредитування та отримала кошти шляхом їх переказу позивачем на банківський картковий рахунок.
Враховуючи наведене та долучені позивачем до матеріалів справи письмові докази у повній мірі підтверджують укладення відповідачем ОСОБА_1 кредитного договору № Z02.00118.003948274 від 17.05.2018, отримання кредитних коштів та існування заборгованості по тілу кредиту та процентів, викладеної у позовних вимогах, право вимоги якої набув позивач згідно договору факторингу № 17112023 від 17.11.2023.
Водночас, щодо нарахувань за комісіями суд вважає за необхідне зауважити таке.
У договорах за участю фізичної особи-споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів (ч. 2 ст. 627 ЦК України).
Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (ч. 3 ст. 1054 ЦК України).
Наданий позивачу кредит є споживчим, тому на правовідносини сторін поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів».
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Велика Палата Верховного Суду у пункті 31.29, 31.33 постанови від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 (провадження №14-44цс21) дійшла такого висновку: «З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч. 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування».
У кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержання процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки i суми належних платежів (п. 31.25 постанови).
У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з ч. 1, 2 ст. 11 ЗУ «Про споживче кредитування».
Згідно зі ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 у справі №496/3134/19 (провадження №14-44цс21) відступила від висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 01.04.2020 у справі №583/3343/19 (провадження № 61-22778св19) та постанові Верховного Суду від 15.03.2021 у справі №361/392/20 (провадження №61-16470св20) зазначивши, що умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Щодо наслідків включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації, що за законом повинна надаватися безоплатно, має застосовуватися той нормативно-правовий акт, який набув чинності на момент виникнення спірних правовідносин та в цій частині відміняє дію попереднього нормативно-правового акта, тобто застосуванню підлягає Закон України «Про споживче кредитування».
Отже, положення укладених між сторонами кредитних договорів щодо обов`язку позичальника сплачувати комісію за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів, є нікчемними.
Відповідно до ч. 2 ст.215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Правова позиція про те, що умова кредитного договору в частині встановлення платежу за дії, які банківська установа вчиняє на власну користь, тому що отримує прибуток у вигляді відсотків за користування кредитними коштами - є нікчемною та не потребує визнанню недійсною, викладена у постанові Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі № 708/195/19 (провадження № 61-1789св19) та 01 квітня 2020 р. у справі №583/3343/19 ( провадження №61-22778св 19), а у постанові Верховного Суду від 13.07.2022 року у справі №496/3134/19.
Згідно постанови Великої Палати Верховного суду від 13 липня 2022 року у справі №363/1834/17 банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг (частина третя статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність»), однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (пункт 3 частини третьої статті 47 цього Закону), зокрема надання споживчого кредиту. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі (а) за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи (б) за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи (в) за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку.
Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168 (яка була чинної на час укладення кредитного договору), банки і фінансові установи не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).
Крім того, банки, відповідно до п.3.4 Правил, зобов`язані в кредитному договорі зазначити вид і предмет кожної супутньої послуги, яка надається споживачу, обґрунтування вартості супутньої послуги (нормативно-правові акти, щодо визначення розмірів зборів та обов`язкових платежів, тарифів нотаріусів, страхових компаній, суб`єктів оціночної діяльності, реєстраторів за надання витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна про наявність чи відсутність обтяжень рухомого майна, інших реєстрів тощо).
Згідно позиції Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року, висловленої під час розгляду справи №6-2071цс16 за позовом до ПАТ «Ідея Банк», обслуговування кредиту не є послугою зі споживчого кредитування у розумінні Закону України «Про захист прав споживачів».
Суд звертає увагу, що з графіку платежів, які визначені п. 6 кредитного договору, вбачається, що окрім сум погашення кредиту та процентів за користування кредитом містяться суми плати за комісію.
При цьому, банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору, а також не надав доказів, що якась із послуг, перелічених у п.1.11 договору, надавалась відповідачу.
Водночас, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за комісією у розмірі 109 751,89 гривень, не обґрунтовуючи підставність стягнення такої суми.
За таких обставин, у зв`язку із встановлення судом нікчемності положення п. 1.11 кредитного договору, нарахована кредитором комісія за обслуговування кредитної заборгованості за договором у розмірі 109 751,89 гривень - заборгованість за комісіями, не підлягає стягненню з відповідача.
З огляду на викладене, суми, які сплачені відповідачкою за умовою кредитного договору згідно із випискою з особового рахунку та спрямовані на погашення заборгованості за комісією у розмірі 39 206,61 гривень (1540,21 + 1443,95 + 1576,63 + 1379,55 + 108,55 + 1416,88 + 1397,78 + 246,53 + 1403,34 + 1250,36 + 384,55 + 1147,52 + 1340,38 + 1468,02 + 1355,29 + 1314,27 + 1502,03 + 1335,65 + 1349,19 + 1424,70 + 1439,13 + 146,58 + 1561,35 + 1024,44 + 1308,58 + 650,11 + 745,71 + 1249,00 + 1427,42 + 1281,50 + 1366,94 + 1397,58 + 1222,89), підлягають зарахуванню у суму погашення заборгованості за кредитом та відсотками.
Отже, позов підлягає частковому задоволенню у загальному розмірі 17 500, 31 гривень (166458,81-109751,89-39206,61).
Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 318, 34 грн.
Керуючись ст. 4, 7, 8, 11, 12, 13, 76, 77, 81, 83, 141, 247, 258, 259, 263, 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором №Z02.00118.003948274 від 17.05.2018 у розмірі 17 500, 31 грн та судовий збір в сумі 318, 34 грн, а всього 17 818,65 грн (сімнадцять тисяч вісімсот вісімнадцять грн 65 коп).
Іншу частину вимог залишити без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (місцезнаходження: вул. Симона Петлюри, 30, м. Київ, код ЄДРПОУ 35625014).
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .
Суддя Н.М. Чапліна