Номер провадження: 22-ц/813/4783/26 
Справа № 503/917/25
Головуючий у першій інстанції Вороненко Д. В.
Доповідач Комлева О. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2026 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого-судді Комлевої О.С.,
суддів: Драгомерецького М.М., Сегеди С.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кодимського районного суду Одеської області від 25 грудня 2025 року, постановленого під головуванням судді Вороненка Д.В., у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,- 

в с т а н о в и в:
У червні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» (далі по тексту – ТОВ «ФК «Ейс») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 46 400,28 грн, судового збору у сумі 2422,40 грн та витрат на правничу допомогу у сумі 7000,00 грн. 
В обґрунтування позову зазначало, що 16.11.2023 року  ОСОБА_1 уклав з Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (надалі за текстом – ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога») договір кредитної лінії № 584230468, згідно якого отримав кредит у вигляді кредитної лінії з кредитним лімітом на суму 9400,00 грн на строк 30 днів, тобто до 16.12.2023 року. 
28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс») було укладено договір факторингу № 28/1118-01, та 28.11.2019 року додаткову угоду № 19 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, 31.12.2020 року додаткову угоду № 26 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, 31.12.2021 року додаткову угоду № 27 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, 31.12.2022 року додаткову угоду № 31 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, а також 31.12.2023 року додаткову угоду № 32 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, згідно умов яких ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» передало (відступило) ТОВ «Таліон плюс» за плату, а останнє приймає належні ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» права грошової вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, зокрема за Реєстром прав вимоги № 267 від 16.01.2024 року перейшло право вимоги до боржника  ОСОБА_1 за кредитним договором № 584230468 від 16.11.2023 року. 31.07.2024 року між ТОВ «Таліон плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» (надалі за текстом – ТОВ «ФК «Онлайн фінанс») було укладено договір факторингу № 31/0724-01, згідно умов якого ТОВ «Таліон плюс» передало (відступає) ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» за плату, а останнє приймає належні ТОВ «Таліон плюс» права грошової вимоги, зазначені у відповідному Реєстрі прав вимоги № 2 від 31.07.2024 року до даного договору, в якому була грошова вимога до боржника  ОСОБА_1 за кредитним договором № 584230468 від 16.11.2023 року. 29.05.2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» було укладено договір факторингу № 29/05/25-Е, згідно умов якого ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» передало (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» за плату, а останнє приймає належні ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» права грошової вимоги, зазначені у відповідному Реєстрі боржників, в якому зазначена грошова вимога до боржника  ОСОБА_1 за кредитним договором № 584230468 від 16.11.2023 року. 
В свою чергу відповідач не виконав свого обов`язку та не повернув наданий йому кредит в строк, передбачений кредитним договором, внаслідок чого станом на момент подання позовної заяви до суду має перед позивачем заборгованість в сумі 46 400, 28 грн. 
Рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 25 грудня 2025 року позов задоволено.
Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» заборгованість за кредитним договором № 584230468 від 16.11.2023 року у розмірі 46 400, 28 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» судові витрати у загальному розмірі 5422, 40 грн.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив суд рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» суму заборгованості за кредитом за основним платежем у розмірі 9400,00 грн., в задоволенні інших позовних вимог – відмовити. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначав, що висновки суду в частині стягнення заборгованості за відсотками за кредитом не відповідають фактичним обставинам справи, не ґрунтуються на наявних у справі доказах.
Апелянт зазначив, що в судовому рішенні судом наводяться періоди нарахування відсотків за кредитним договором №584230468 від 16.11.2023р., а саме: ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» - за період з 16.11.2023 року по 16.01.2024 року, ТОВ «Таліон плюс» - за період з 16.11.2023 року по 31.07.2024 року, в розмірі 37000,28 грн. нараховані ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» виключно за період з 29.05.2025 року по 05.06.2025 року, тобто після передачі прав вимоги за договором факторингу № 29/05/25-Е. Таким чином, із судового рішення неясно яким чином розрахована сума відсотків за кредитом, з чого вона складається та за який період сума 37000,28 грн., яка задоволена до стягнення з відповідача судом, розрахована позивачем та прийнята як правильний і вірний розрахунок судом. 
Апелянт звернув увагу, що договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 584230468 від 16.11.2023 року, містить узгоджені положення щодо встановлення розміру, порядку нарахування процентів за процентною ставкою на період дії Дисконтного періоду, протягом якого відсотки нараховувалися за процентною ставкою 474,50 процентів річних, що становить 1,30 процентів від суми кредиту за кожен день користування ним, та вподальшому відсотки почали нараховуватися за процентною ставкою 1087,70 процентів річних, що становить 2,98 процентів від суми кредиту за кожен день користування ним, яка передбачена пунктом 8.4 договору та Паспорті споживчого кредиту продукту «СМАРТ». Таким чином за кредитним договором, відсотки за користування кредитом були визначені до стягнення судом на користь позивача ТОВ «Ейс» з відповідача ОСОБА_1 за період з 29.05.2025 року по 05.06.2025 року, за процентною ставкою 1087,70 процентів річних, що становить 2,98 процентів від суми кредиту за кожен день користування ним.
Також, зазначив, що заборгованість за відсотками стягнута з нього безпідставно, оскільки він є військовослужбовцем та має пільги щодо сплати відсотків та штрафів/пені визначені п.15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Крім того, апелянт посилається на те, що згідно з Законом України №3498-ІХ розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором від 16 листопада 2023 року у частині нарахування процентів за користування кредитом повинен бути здійснений іншим чином.
У своєму відзивіТОВ «Фінансова компанія «Ейс» зазначило, що відповідно до п.17 Розділу ІV Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України №3498- ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», що набрав законної сили 24 грудня 2023 року, установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів – 2,5%, протягом наступних 120 днів – 1,5%. Тому, за період від 24.12.2023 року – 13.04.2024 року нарахування відсотків здійснюється з урахуванням Закону України «Про споживче кредитування». Отже, загальна заборгованість за відсотками за користування кредитом складає 31 946,84 грн., а загальна сума заборгованості за кредитом складає 41 346,84 грн. На підставі викладеного ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» просила суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, та ухвалити нове рішення по справі відповідно до заяви про зменшення позовних вимог.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Згідно приписів ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно з ч. 3 ст. 369 ЦПК України, з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Так, судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 16.11.2023 року ОСОБА_1 звернувся до ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» із заявкою на отримання грошових коштів в кредит (а.с.35), предметом якого був кредит в розмірі 9400,00 грн на строк 30 днів, в якій також зазначив номер своєї карти 5375-41ХХ-ХХХХ-3841 і номер свого телефону НОМЕР_1 . 
16.11.2023 року ОСОБА_1 укла в з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», договір кредитної лінії № 584230468 (а.с.36-45) з використанням для його підписання одноразового ідентифікатору « AWEV», згідно умов якого отримав кредит у вигляді кредитного ліміту на суму 9400,00 грн. наданого на дисконтний період кредитування - 30 днів, а саме до 16.12.2023 року, із сплатою процентів за користування кредитом, а саме за процентною ставкою в розмірі 474,50 процентів річних, що становить 1,30 процентів від суми кредиту за кожен день користування ним. У разі якщо позичальник вчинить описані в п.3.2 Договору дії щодо продовження Дисконтного періоду (ініціює пролонгацію) один або декілька разів, за період з наступного дня після 16.12.2023 року проценти нараховуються за ставкою 474,82 відсотки річних, що на день укладення договору становить 1,30 відсотків від суми кредиту за кожен день користування ним (Індивідуальна процентна ставка). Після закінчення дисконтного періоду кредитування проценти нараховуються за процентною ставкою 1087,70 відсотків річних, що на день укладення договору становить 2,98 відсотків в день від суми залишку кредиту, що знаходиться у позичальника.
У п.3.3 договору закріплено, що для здійснення першої пролонгації дисконтного періоду за цим договором, позичальнику необхідно сплатити всі нараховані за перші 30 днів дисконтного періоду проценти у розмірі 3666,00 грн. Про суму нарахованих процентів, що позичальнику необхідно сплатити для оформлення другої і наступних пролонгацій позичальник інформується через Особистий кабінет. 
Пункт 11.1 цього договору передбачав що договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє протягом 5 років або до його дострокового розірвання, а в частині розрахунків до повного та належного їх виконання (а.с.42, зворот).
Окрім того, у пункті 5.1 цього договору (а.с.39) його сторонами було погоджено, що перерахування кредитних коштів здійснюється на реквізити платіжної картки 5375-41ХХ-ХХХХ-3841, яка була зазначена у заявці на отримання грошових коштів в кредит (а.с.35).
Одночасно з цим ОСОБА_1 , також з використанням для його підписання одноразового ідентифікатору « 4495», підписав Паспорт споживчого кредиту продукту «СМАРТ» до Договору № 584230468 від 16.11.2023 року, який містив умови про розмір кредиту 9400,00 грн, строк кредитування до 1857 днів (дисконтний період 30 днів, з можливістю продовження строку), а також процентну ставку (процентів річних) за користування кредитом, а саме дисконтну, індивідуальну та базову процентні ставки (а.с.46-47 зворот). 
Водночас довідка щодо дій позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога»(а.с.48) сформована 09.08.2024 року підтверджує час відправки і номер телефону НОМЕР_1 , який зазначений як контактний з позичальником ОСОБА_1 в розділі «15.Реквізити сторін» договору кредитної лінії № 584230468 від 16.11.2023 року (а.с.44 зворот) і у заявці на отримання грошових коштів в кредит (а.с.35) та на який було здійснено відправку одноразових ідентифікаторів «AWEV» і «4495», використаних для підписання договору кредитної лінії № 584230468 від 16.11.2023 року і Паспорту споживчого кредиту продукту «СМАРТ» до Договору № 584230468 від 16.11.2023 року.
В свою чергу заявка на отримання грошових коштів в кредит від 16.11.2023 року (а.с.35) підтверджує те, що фінансовим номером телефону позичальника ОСОБА_1 є НОМЕР_1 , який зазначений в розділі «15. Реквізити сторін» договору кредитної лінії № 584230468 від 16.11.2023 року (а.с.44 зворот).
16.11.2023 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога»здійснило переказ Дубині Р.В. коштів в сумі 9400,00 грн, згідно договору № 584230468 від 16.11.2023 року, для зарахування на платіжну картку № НОМЕР_2 за допомогою безготівкового зарахування Moneyveo SFD Visa Transfer, про що свідчить копія платіжного доручення № d3a44cad-c8ef-4c8d-b63f-ff2f5ba0e85c від 16.11.2023 року (а.с. 49).
Безготівкове зарахування також підтверджується довідкою ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», відповідно до змісту якої 16.11.2023 року о 12:42:08 годині ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» через надавача платіжних послуг платника: АТ КБ «ПриватБанк» ініціювало платіжну операцію, шляхом подання надавачу фінансових платіжних послуг платіжної інструкції надавачу платіжних послуг отримувачу: АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» провести платіжну операцію на рахунок/платіжну карту отримувача № 5375-41ХХ-ХХХХ-3841 ОСОБА_1 суму платіжної операції 9400,00 грн, ідентифікатор платіжної операції: d3a44cad-c8ef-4c8d-b63f-ff2f5ba0e85c (а.с.51).
В свою чергу інформація надана суду АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» за № БТ/Е-8901-Л від 16.07.2025 року, на виконання ухвали суду від 24.06.2025 року (а.с.115-116,139), підтверджує те, що фінансовим номером телефону ОСОБА_1 є НОМЕР_3 , а також те, що відповідачу ОСОБА_1 було емітовано карту № НОМЕР_4 , на яку за період з 16-21.11.2023 дійсно було зарахування коштів у сумі 9400,00 грн, які надійшли 16.11.2023 року.
Однак, відповідач ОСОБА_1 не виконав свого обов`язку та не повернув наданий йому кредит в строки, передбачені кредитним договором, внаслідок чого станом на 16.01.2024 року мав заборгованість в сумі 21746,72 грн, з якої 9400,00 грн прострочене тіло, а 12349,72 грн прострочені відсотки (нараховані виключно за період з 16.11.2023 року по 16.01.2024 року), що підтверджує розрахунок заборгованості складений ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога»станом на 16.01.2024 року (а.с.52-52 на звороті).
28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» було укладено договір факторингу № 28/1118-01 (а.с.56-59), а також було укладено 28.11.2019 року додаткову угоду № 19 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року (а.с.61, зворот), 31.12.2020 року додаткову угоду № 26 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року (а.с.62-65), 31.12.2021 року додаткову угоду № 27 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року (а.с.67), 31.12.2022 року додаткову угоду № 31 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року (а.с.67 на звороті), а також 31.12.2023 року додаткову угоду № 32 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року (а.с.68). 
Згідно умов договору факторингу ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога»передало (відступає) ТОВ «Таліон плюс»за плату, а останнє приймає належні ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога»права вимоги, зазначені у відповідному Реєстрі прав вимоги № 267 від 16.01. 2024 року, в якому під № 323 зазначена грошова вимога до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 584230468 від 16.11.2023 року яка складала 21 749,72 грн, з якої 9 400,00 грн прострочене тіло, а 12 349,72 грн прострочені відсотки (а.с.77-78). 
31.07.2024 року між ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» та ТОВ «Таліон плюс» було укладено договір факторингу № 31/0724-01 (а.с.69-72), згідно умов якого ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» передало (відступає) ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» за плату, а останнє приймає належні ТОВ «Таліон плюс» права вимоги, зазначені у відповідному Реєстрі прав вимоги № 2 від 31.07.2024 року, в якому під № 1068 була грошова вимога до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 584230468 від 16.11.2023 року (а.с.75-76). 
ТОВ «Таліон плюс» додатково склало розрахунок заборгованост і за період з 17.01.2024 року по 13.04.2024 року, тобто після передачі прав вимоги, тому з урахуванням якого, заборгованість ОСОБА_1 становила 46 400,28 грн, з якої 9 400,00 грн прострочене тіло, а 37 000,28 грн прострочені відсотки (а.с.54, 54 зворот, 53).
29.05.2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн фінанс»та ТОВ «ФК «Ейс» було укладено договір факторингу № 29/05/25-Е (а.с.80-83), згідно умов якого ТОВ «ФК «Онлайн фінанс»передало (відступає) ТОВ «ФК «Ейс» за плату, а останнє приймає належні ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» права вимоги, зазначені у відповідному Реєстрі боржників, в якому під № 5806 зазначена грошова вимога до ОСОБА_1 за кредитним договором № 584230468 від 16.11.2023 року у розмірі 46 400,28 грн. (а.с. 89-90).
В свою чергу ТОВ «ФК «Ейс» склало виписку з особового рахунку за кредитним договором № 584230468 від 16.11.2023 року, згідно якої заборгованість ОСОБА_1 становить 46400,28 грн, з якої 9400,00 грн прострочене тіло, а 37000,28 грн. прострочені відсотки станом на 05.06.2025 року (а.с.55). Тому, 19.06.2025 року ТОВ «ФК «ЕЙС» звернулося до суду з позовом  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 46 400,28 грн.з якої 9 400,00 грн прострочене тіло кредиту, а 37 000,28 грн. прострочені відсотки.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не виконані умови укладених кредитних договорів, а тому наявні підстави для стягнення заборгованості у повному обсязі.
Однак, колегія суддів не погоджується з висновком суду в частині розрахунку заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами за кредитним договором № 584230468 від 16.11.2023 року. 
Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду відповідає не в повній мірі.
Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015 року № 675-VIII, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, про зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Статтею 12 цього Закону, регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Відповідно до п.12, ч.1 ст. 3 Закону, одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Згідно абзацу першого ч.1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до вимог ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути заборгованість частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу
У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Також у відповідності до приписів ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Згідно з ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до положень статей 512, 513 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язання в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з частиною 1 статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частини 1 статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Частиною 1 статті 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
У доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається зокрема на те, що із судового рішення неясно яким чином розрахована сума відсотків за кредитом, з чого вона складається та за який період сума 37000,28 грн., яка задоволена до стягнення з відповідача судом, розрахована позивачем та прийнята як правильний і вірний розрахунок судом. 
Перевіряючи доводи скарги в цій частині, колегією суддів встановлено наступне.
Згідно із статтями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Досліджені договір кредитної лінії № 584230468 та Паспорт споживчого кредиту продукту «СМАРТ» до Договору № 584230468 від 16.11.2023 року, які були підписані відповідачем ОСОБА_1 з використанням отриманих ним на свій номер телефону одноразових ідентифікаторів, містять в собі істотні умови кредитування, зокрема у пункті 8.3.1 договору за період від дати видачі кредиту до 16.12.2023 року проценти нараховуються за процентною ставкою 474,50 відсотків річних, що становить 1,30 відсотків від суми кредиту за кожен день користування ним.
Водночас із цим, у пункті 3.1 договору його сторонами було погоджено, що дисконтний період становить 30 днів від дати отримання кредиту, а у пункті 11.1 договору сторонами узгоджено, що строк дії самого кредитного договору становить 5 (п`ять) років, внаслідок чого у пункті 7.3 цього договору сторонами визначено, що кінцевою датою повернення кредиту є 16.12.2028 року.
Після закінчення дисконтного періоду кредитування проценти нараховуються за процентною ставкою 1087,70 грн. відсотків річних, що становить 2,98 відсотків від суми залишку кредиту за кожен день користування ним. 
Заборгованість за відсотками була нарахована ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога»в розмірі 12 349,72 грн за період з 16.11.2023 року по 16.01.2024 року (а.с.52-52,зворот). 
А заборгованість за відсотками ТОВ «Таліон Плюс» нарахована за період з 17.01.2024 року по 13.04.2024 року (а.с.54, 54 зворот,53), в розмірі 37000,28 грн., які в подальшому і були використанні ТОВ «ФК «Ейс»(а.с. 55). 
Апеляційний суд погоджується з висновком районного суду, що пред`явленні до стягнення з відповідача ОСОБА_1 відсотки за користування кредитом за період з 16.11.2023 року по 13.04.2024 року були нараховані в межах строку кредитування 5 (п`ять) років, тобто до 16.12.2028 року.
Натомість не здійснення відповідачем ОСОБА_1 сплати відсотків в сумі 3666,00 грн. у перші 30 днів строку кредитування призвело лише до відсутності підстав для подальшої пролонгації Дисконтного періоду, протягом якого відсотки нараховувалися за процентною ставкою 474,50 процентів річних, що становить 1,30 процентів від суми кредиту за кожен день користування ним, та внаслідок чого в подальшому відсотки почали нараховуватися за процентною ставкою 1087,70 процентів річних, що становить 2,98 процентів від суми кредиту за кожен день користування ним, яка передбачена пунктом 8.4 договору (а.с.41) та Паспорті споживчого кредиту продукту «СМАРТ» (а.с.46), що підтверджується подальшим розрахунком починаючи після 16.12.2023 року і до 13.04.2024 року.
Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що заборгованість за відсотками стягнута з нього безпідставно, оскільки він є військовослужбовцем та має пільги щодо сплати відсотків та штрафів/пені визначені п.15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», апеляційний суд вважає необгрунтованими, з огляду на наступне. 
Відповідно до п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції на час виникнення кредитних правовідносин), військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним – з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також процентами за користування кредитом не нараховуються.
На підставі Указу Президента України від 17 березня 2014 року №303/2014 «Про часткову мобілізацію» з 18 березня 2014 року в Україні розпочався особливий період.
Відповідно до роз`яснення Міністерства оборони України про порядок застосування кредитних канікул для військовослужбовців та членів їх сімей від 18.02.2026 року, право на таку пільгу та умови її отримання залежать від виду військової служби. Якщо призвали під час мобілізації або як резервіста, кредитні канікули починають діяти з першого дня призову і тривають аж до моменту звільнення. При цьому, для закону абсолютно не має значення, де саме особа несе службу – на лінії фронту чи в тиловій частині. 
Для військовослужбовців за контрактом та тих, хто перебуває на інших видах служби, підхід інший. Тут ключовим є факт безпосередньої участі у захисті країни: чи то в часи АТО та ООС, чи під час повномасштабного вторгнення після 24 лютого 2022 року. Якщо брали участь у бойових діях або заходах з оборони хоча б один день, то отримує право на списання відсотків і штрафів. Це право активується з першого дня такої участі і зберігається на весь подальший час служби під час дії особливого періоду.
Якщо військовий-контрактник увесь час перебував у тилу і жодного разу не залучався до згаданих заходів оборони, скористатися цією пільгою він не зможе. Також її дія не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які проходять службу в лавах ЗСУ.
З копії військового квитка ОСОБА_1 вбачається, що останній 16.07.2021 року призваний на строкову військову службу і направлений у військову частину. З копії довідки Військової академії (м. Одеси) від 30 березня 2024 року №1/55/582 вбачається, що курсант ОСОБА_1 перебуває на військовій службі, а саме на навчанні у Військовій академії (м. Одеса) з 16 липня 2021 року до червня 2025 року (термін навчання чотири роки) (а.с.135). З копії довідки Державної прикордонної служби України НОМЕР_5 прикордонний загін (військова частина НОМЕР_6 ) виданої 13.01.2026 року вбачається, що лейтенант ОСОБА_1 є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_6 з 17.06.2025 року по цей час (а.с.190).
Доказів того, що відповідач брав участь у бойових діях або заходах з оборони хоча б один день, матеріали справи не містять.
З огляду на те, що на час укладення кредитного договору – 16.11.2023 року та на час строку кредитування відповідач проходив військову службу за контрактом, при цьому доказів безпосередньої участі у захисті країни: чи то в часи АТО та ООС, чи під час повномасштабного вторгнення після 24 лютого 2022 року ОСОБА_1 не надано, то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» пільги, гарантії та компенсації, зокрема на звільнення від обов`язку сплачувати проценти за користування кредитом на відповідача не розповсюджуються.
Таким чином, апеляційний суд вважає доведеною обставину отримання відповідачем грошових коштів у порядку та на умовах, що визначені укладеними договорами і взяті на себе зобов`язання не виконав, у передбачені в договорі строки грошові кошти (кредиту) та нараховані відсотки не повернув, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість, яка не була сплачена не первісним кредиторам, ні їх правонаступнику.
Відповідачем не надано суду будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаним договором чи підтверджували погашення заборгованості на рахунок первісного кредитора чи його правонаступника, а тому такий розрахунок береться судом до уваги як розмір наявної заборгованості перед позивачем в частині заборгованості за тілом кредиту та нарахованими відсотками.
Встановивши вказані обставини та враховуючи, що між сторонами у справі виникли кредитні правовідносини, відповідач отримав кредитні кошти, але в порядку та на умовах договору не повернув, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Ейс» заборгованості за кредитним договором. 
Доказів повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами ОСОБА_1 матеріали справи не містять та відповідачем не надано ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду.
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, ОСОБА_1 взяті не себе зобов`язання за кредитним договором не виконав, кошти не повернув.
Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, внаслідок чого дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення вимог щодо стягнення заборгованості за кредитними договорами.
Разом з тим, дійшовши правильного висновку щодо наявності підстав для стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за вказаними кредитними договорами, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо наявності підстав для стягнення заборгованості за відсотками у розмірі 37 000, 28 грн. враховуючи наступне.
Сума боргу відповідача стягнута місцевим судом складає 46 400,28 грн., з яких 9400,00 грн. - сума заборгованості за тілом, 37 000,28 грн. - сума заборгованості за відсотками, підтверджується розрахунками заборгованості, наданими позивачем.
Суд не погоджується з таким розрахунком, виходячи з такого.
Підпунктом 6 пункту 5 Закону №3498-IXвід 22.11.2023 «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» (далі Закон № 3498-IX) стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування» була доповнена частиною п`ятою, згідно якої максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%.
Закон України № 3498-XI набрав чинності 24 грудня 2023 року.
Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів 2,5 %; протягом наступних 120 днів 1,5 %.
Згідно з пунктом 2 Розділу ІІ Прикінцевих та Перехідних положень Закону №3498-ІХ встановлено, що зміни до Закону, внесені на підставі Закону України №3498-ІХ поширюються на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності Законом №3498-ІХ, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Договір про надання грошових коштів у позику між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем укладено 16.11.2023 року на 5 років з дисконтним періодом в 30 днів, тобто до набрання чинності Закону № 3498-IX від 22 листопада 2023 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», а отже умова договору про нарахування відсотків за користування кредитними коштами з використанням процентної ставки в розмірі 2,5 % в день можлива з 24.12.2023 року.
Отже, нарахування відсотків у даному договорі має відбуватися наступним чином: 
- з 16.11.2023 року по 16.12.2023 року розмір денної процентної ставки - 1,3% (9400 грн. х 30 днів х 1,30 % : 100 = 3666 грн.
- з 17.12.2023 року по 23.12.2023 року розмір денної процентної ставки – 2,98% (9400 грн. х 7 днів х 2,98 % : 100 = 1960,84 грн.
- з 24.12.2023 року по 13.04.2024 року розмір денної процентної ставки – 2,5% (9400 грн. х 112 днів х 2,5 % : 100 = 26320,00 грн.
Отже заборгованість за відсотками по кредиту, з урахуванням Закону України № 3498-IX, становить 31 946, 84 грн.
На підставі вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що стягнення заборгованості за кредитним договором №584230468 від 16.11.2023 року підлягає частковому задоволенню на суму 41 346,84 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту становить 9400,00 грн., заборгованість по відсотках в розмірі 31 946, 84 грн., яка виникла перед позивачем.
Крім того, колегія суддів звертає увагу що 18 лютого 2026 року ТОВ «ФК «Ейс» звернулося до апеляційного суду з заявою про зменшення розміру позовних вимог, у якій просило зменшити заборгованість по несплаченим відсоткам з ОСОБА_1 з 41 346,84 грн до 31 946,84 грн., однак апеляційний суд позбавлений можливості на стадії апеляційного перегляду вирішувати питання про зменшення позовних вимог. 
Згідно п.п. 1,4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
У відповідності до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позов задоволено частково, що становить 89,11 % (41346,84х100/46400,28) від загальної ціни позову, а отже з ОСОБА_1 необхідно стягнути на користь ТОВ «ФК «Ейс» судовий збір за подачу позовної заяви у розмірі – 2158,20 грн. (2422,40 грн.: 100 х 89,11 % = 2158,20), за подачу апеляційної скарги з ТОВ «ФК «Ейс» на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір у розмірі – 494,63 грн. (4542,00 грн.- (4542,00 : 100 х 89,11 % = 4047,37 грн.). Загалом з ОСОБА_1 необхідно стягнути на користь ТОВ «ФК «Ейс» судовий збір за розгляд справи у розмірі 1663,57 грн.
З огляду на положення п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України ця справа є малозначною, а тому згідно п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково. 
Рішення Кодимського районного суду Одеської області від 25 грудня 2025 року – змінити.
Зменшити розмір стягнутої з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_7 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» (ЄДРПОУ 42986956) заборгованість за кредитним договором № 584230468 від 16.11.2023 року у розмірі 41 346 (сорок одна тисяча триста сорок шість) гривень 84 копійки. з яких:
- 9 400, 00 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу;
- 31 946, 84 гривень - сума заборгованості за відсотками.
Зменшити розмір стягнутих з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_7 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» (ЄДРПОУ 42986956) судових витрат з 5422 грн. 40 коп. до 4 663 грн. 57 коп. 
В решті рішення Кодимського районного суду Одеської області від 25 грудня 2025 року - залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України. 
Повне судове рішення складено 25.05.2026 року.

Головуючий _________________________________ О.С. Комлева

Судді _________________________________ М.М. Драгомерецький

_________________________________ С.М. Сегеда