Справа № 761/10608/23
Провадження № 2/761/682/2026

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2026 року суддя Шевченківського районного суду міста Києва Романишена І.П., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС», треті особи: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Колейчик Володимир Вікторович, приватний виконавець виконавчого округу Київської області Голяченко Іван Павлович про стягнення безпідставно отриманих коштів, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2023 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до суду з позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС» (далі по тексту - відповідач), треті особи: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Колейчик Володимир Вікторович, приватний виконавець виконавчого округу Київської області Голяченко Іван Павлович про стягнення безпідставно отриманих коштів, відповідно до якого просить суд стягнути з відповідача на користь позивача безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 82 656, 03 грн. та судові витрати.
Короткий зміст та узагальнені доводи позовної заяви.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в межах виконавчого провадження приватним виконавцем здійснено заходи примусового виконання на підставі виконавчого напису №6377. Загальна сума стягнута в межах виконавчого провадження складає 82656,03 грн. Так, рішенням Шевченківського районного суду міста Києва по справі №761/15428/22 виконавчий напис нотаріуса було визнано таким, що не підлягає виконанню. Отже, стягнуті кошти з позивача на користь відповідача в межах виконавчого провадження № НОМЕР_2 у сумі 82 656, 03 грн., є такими, що набуті відповідачем протиправно та безпідставно, тому підлягають поверненню власнику.
Провадження у суді та позиція сторін щодо предмету спору.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.03.2023 року матеріали справи передані для розгляду судді ОСОБА_2.
Ухвалою суду від 31.01.2024 року було відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
07.03.2024 року до суду від представника відповідача надійшла заява про часткове визнання позову. Представник відповідача вказував, що частково визнає заявлені позивачем вимоги та не заперечує проти ухвалення судом рішення про часткове задоволення позову щодо суми коштів в розмірі 74 695,48. Водночас, позивач просить стягнути з відповідача суму у розмірі 82 656,03 грн., однак сума стягнута на користь відповідача для погашення боргу становить 74 695, 48 грн. Позивач аргументує свою суму Довідкою від 07.02.2023 року N? 114/425, виданою КП «Житлоінвестбуд-УКБ», проте дана сума враховує основну винагороду виконавця Відтак, відповідач не погоджується з сумою, заявленою позивачем. Відповідач дійсно отримав за скасованим виконавчим написом суму у розмірі 74 695.48 грн. Дана сума підтверджується копією постанови про відкриття виконавчого провадження N?61062306 від 24.01.2020 року, в якій вказана сума заборгованості за виконавчим написом 74 695,48 грн, а також випискою по рахунку, однак заперечує проти отримання коштів у розмірі 7 960,55 грн., так як дана сума не була отримана відповідачем, а являється основною винагородою та витратами у виконавчому провадженні.
На підставі розпорядження керівника апарату Шевченківського районного суду м. Києва від 20.03.2026р. № 01-08-1184 щодо повторного автоматичного розподілу справи у зв`язку із звільненням у відставку судді ОСОБА_2 , протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.03.2026р. матеріали справи передані для розгляду судді Романишеній І.П.
Ухвалою суду від 23.03.2026 року справу прийнято до провадження та вирішено здійснювати її розгляд в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін.
З матеріалів справи вбачається, що копію ухвали від 23.03.2026 у справі було направлено до електронного кабінету відповідача, про що в матеріалах справи міститься відповідна довідка.
Так, з матеріалів справи вбачається, що копію ухвали про відкриття провадження у справі, позовну заяву з доданими до неї документами третім особам направлено рекомендованими листами з рекомендованим повідомленням.
Пояснення чи заперечення з приводу позовних вимог від третіх осіб у справі не надходили.
Відповідно до ч. 5 ст. 247 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
Фактичні обставини спірних правовідносин сторін, які вбачаються з матеріалів справи та встановлені судом.
Заочним рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 19.10.2022 року у справі №761/15428/22 задоволено позов ОСОБА_1 до ТОВ «Сіті Фінанс» шляхом визнання виконавчого напису №6377 від 04.12.2019 року, таким, що не підлягає виконанню.
Дане рішення набрало законної сили 19.11.2022 року.
Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановленні рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
В свою чергу, 24.01.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Голяченко І.П. було відкрито виконавче провадження НОМЕР_3 з примусового виконання виконавчого напису № 6377 від 04.12.2019 року.
Згідно Довідки про здійснені відрахування у ВП № НОМЕР_2 від 07.02.2023 року № 114/425, яка видана позивачу Комунальним підприємством з питань будівництва житлових будинків «ЖИТЛОІНВЕСТБУД-УКБ» за період з лютого2020 року по червень 2022 року за виконавчим провадженням із заробітної плати позивача було стягнуто 82656,03 грн.
В свою чергу, представником відповідача визнано той факт, що в межах виконавчого провадження № НОМЕР_2 товариством було отримано 74 695, 48 грн., що підтверджується наданими виписками по рахунку відповідача з ПАТ «Райффайзен Банк», які долучені представником відповідача до заяви про часткове визнання позову.
Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до частин 1, 2 статті 1212 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
За правовою природою конструкція зобов`язання, що виникає з безпідставного набуття майна (безпідставного збагачення), є формою реалізації охоронного правовідношення та виконує компенсаторну функцію. Зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення є протилежністю до зобов`язання з правочинів (договорів). Правочин, зокрема договір, як належна правова підстава встановлює зобов`язання з передання речі, виконання робіт (надання послуги), сплати коштів. Відповідно, за відсутності (або у подальшому відпадіння) правової підстави в особи виникає зобов`язання повернути те, що було отримано безпідставно (кондикція). Отримання майна, набутого без підстави, призводить до реституційного ефекту, прямо протилежного тому, що передбачено договором. Загальною ознакою кондикції є відсутність (або відпадіння у подальшому) правової підстави для утримання майна, набутого особою, до якої потерпілий звертається з кондикційним позовом.
Наведене в сукупності свідчить, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно збагатилася в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути безпідставно набуте майно цій особі. Будь-яке збагачення визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на збагачення за рахунок потерпілого, або в разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, і якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося.
Про виникнення зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення або збереження майна слід дійти висновку й у тому разі, коли дії особи або події призводять до протиправного результату, що юридично не обумовлений виникненням майнових вигод на стороні однієї особи за рахунок іншої. Саме цей протиправний результат у вигляді юридично безпідставних майнових вигод, що перейшли до набувача, є фактичною підставою для виникнення зобов`язань з повернення безпідставного збагачення.
Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. 
Вищенаведене дозволяє суду дійти висновку, що фактичний склад, що породжує зобов`язання, які виникають внаслідок набуття або збереження майна без достатніх правових підстав, складається з таких елементів: 1) одна особа набуває або зберігає майно за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (майно набувається або зберігається без передбачених законом, іншими правовими актами або правочином підстав).
Набуття майна однією особою за рахунок іншої полягає у збільшенні обсягу майна в однієї особи з одночасним зменшенням його обсягу в іншої особи. Набуття передбачає кількісний приріст майна, збільшення його вартості без понесення відповідних витрат набувачем. Безпідставне збереження майна полягає у тому, що особа мала витратити власні кошти, але не витратила їх через понесені втрати іншою особою або в результаті невиплати винагороди, що належить іншій особі.
Для виникнення зобов`язань із повернення безпідставного набутого майна необхідно, щоб майно було набуте або збережене безпідставно. Безпідставним є набуття або збереження, що не ґрунтується на законі, іншому правовому акті або правочині.
Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникненні обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна.
Одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів).
Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 цього Кодексу, вимагає установлення абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Ознаки, характерні для кондиції, свідчать про те, що пред`явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі.
Особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно набула майно в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути таке майно цій особі на підставі статті 1212 ЦК України. Будь-яке набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на отримання майна за рахунок потерпілого, або у разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося.
Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до статті 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно.
Саме такої правової позиції дотримується Верховний Суд у своїх постановах від 08 вересня 2021 року у справі № 201/6498/20, від 06 березня 2019 року у справі № 910/1531/18, від 28 січня 2020 року у справі № 910/16664/18.
Згідно частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.
У відповідності до частини 3 статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно із частинами 1, 7 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року, принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.
Представником відповідача у заяві про часткове визнання позову не заперечувався факт отримання коштів в розмірі 74 695, 48 грн., при цьому, позивач заявляє суму до стягнення в розмірі 82 656, 03 грн., однак доказів, що вказані кошти в повному обсязі, які позивач просить стягнути були перераховані відповідачу, матеріали справи не містять.
Зокрема, позивач, будучи боржником за виконавчим написом, мав можливість ознайомитися із матеріалами виконавчого провадження НОМЕР_2, з`ясувати розмір грошових коштів, які були перераховані стягувачу у виконавчому провадженні та відповідно надати суду такі докази, однак вказаних дій не вчинив, відтак суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню лише частково, в межах суми 74 695, 48 грн., яка визнана відповідачем.
Частиною 1 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Оскільки відповідач визнав позовні вимоги, суд розподіляє судові витрати, відповідно до положень ст.ст. 141, 142 ЦПК України, та дійшов до висновку про повернення позивачу з державного бюджету 50% судового збору, що становить 485, 10 грн, та про стягнення з відповідача на користь позивача 50% судового збору, що становить 485, 10 грн.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 77-82, 89, 141, 263, 265, 352, 354-355 ЦПК України, суд,
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС», треті особи: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Колейчик Володимир Вікторович, приватний виконавець виконавчого округу Київської області Голяченко Іван Павлович про стягнення безпідставно отриманих коштів, - задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 74 695, 48 грн. та судовий збір в розмірі 485, 10 грн. 
В іншій частині позову відмовити.
Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві повернути ОСОБА_1 50% суми судового збору за подання до суду позовної заяви у розмірі 485 (чотириста вісімдесят п`ять) грн. 10 коп., сплаченого за квитанцією№32528798800006545125 від 24.03.2023 року.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Реквізити сторін:
ОСОБА_1 , рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «CITI ФІНАНС», 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 37-41, код ЄДРПОУ: 39508708
Приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Колейчик Володимир Вікторович, 07401, Київська область, м. Бровари, вул. Грушевського, 15 офіс 6.
Приватний виконавець Голяченко Іван Петрович, 07400, Київська область, місто Бровари, вулиця Янченка Дмитра, будинок 2, офіс 5.
Повний текст судового рішення складено 14.05.2026 року.

СУДДЯ       І.П. РОМАНИШЕНА