єдиний унікальний номер справи 440/2064/26
номер провадження 2-а/531/7/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 травня 2026 року м. Карлівка 

Карлівський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді Попов М.С.
за участю секретаря Клименко Т.М.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , за участі представника позивача адвоката Козловської Тетяни Вікторівни, до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправними та скасування постанов у справі про адміністративне правопорушення, 

ВСТАНОВИВ:

Позивач через свого представника звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача та просить визнати протиправною і скасувати постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.132-1 серії АВ №00003940 та АВ №00009356 від 16.12.2025. 
В обґрунтування позову зазначається, що 16.12.2025 Державною службою України з безпеки на транспорті винесено постанови серії АВ №00009340 та серії АВ №00009356 про притягнення Позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.132-1 КУпАП. Вказані постанови прийняті за результатами автоматичної фіксації габаритно-вагових параметрів транспортного засобу, здійсненої відповідно 04.12.2025 та 05.12.2025. Вказані постанови прийняті за наслідками функціонування системи автоматичної фіксації габаритно-вагових параметрів транспортних засобів (WIM) та містять висновок відповідача про нібито перевищення допустимої фактичної маси транспортного засобу.
Про існування зазначених постанов Позивач дізнався 18.02.2026 року лише після відкриття Карлівським відділом державної виконавчої служби виконавчих проваджень № АСВП 80292972 та № АСВП 80293597 і накладення арештів на рахунки Позивача. До цього моменту Позивач не володів жодною інформацією про розгляд справ про адміністративні правопорушення, винесення постанов, необхідність сплати штрафу або можливість подання пояснень та заперечень.
Копії постанов Позивачу не вручалися. З матеріалів, отриманих від відповідача, вбачається, що поштові відправлення з копіями постанов були повернуті відправнику із відміткою «одержувач відсутній за вказаною адресою», що підтверджує факт їх фактичного невручення Позивачу. Таким чином, відповідач не забезпечив належного повідомлення особи про притягнення до адміністративної відповідальності та не довів факту вручення постанов у порядку, передбаченому законодавством. 
Позивач зазначає, що постанови ґрунтуються на показниках «фактичної маси» транспортного засобу, які істотно відрізняються від даних товарнотранспортних накладних, що супроводжували перевезення. Зокрема, у постанові від 04.12.2025 зазначено фактичну масу 48600 кг, тоді як відповідно до ТТН вона становить 40640 кг, а у постанові від 05.12.2025 зазначено фактичну масу 49250 кг, тоді як відповідно до ТТН вона становить 40570 кг. Такі суттєві розбіжності між первинними документами перевезення та показниками автоматичної фіксації свідчать про наявність обґрунтованих сумнівів у достовірності результатів вимірювання та потребують належного пояснення з боку відповідача, якого постанови не містять.
Постанови не містять зрозумілих і перевірюваних відомостей щодо типу транспортного складу, застосованого нормативу максимально допустимої маси, алгоритму визначення фактичної маси, врахування похибки вимірювального комплексу, джерела даних про масу транспортного засобу без вантажу та причин неврахування товарно-транспортних документів. Фактично постанови містять лише кінцевий результат вимірювання без належного обґрунтування, що позбавляє Позивача можливості перевірити правильність висновків відповідача.
За таких обставин Позивач вважає, що оскаржувані постанови прийняті з істотним порушенням процедури притягнення до адміністративної відповідальності, без належного повідомлення особи та без достатнього доказового і мотивувального обґрунтування, що свідчить про відсутність належно встановленої події та складу адміністративного правопорушення.
04.12.2025 уповноваженою посадовою особою Державної служби України з безпеки на транспорті винесено постанову серії АВ №00009340 (далі — Постанова №1), якою Позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.132-1 КУпАП за результатами автоматичної фіксації порушення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу.
Згідно зі змістом Постанови №1, підставою для притягнення до відповідальності стали дані автоматичного пункту габаритно-вагового контролю (WIM), відповідно до яких фактична маса транспортного засобу визначена у розмірі 48 600 кг. Саме цей показник покладено відповідачем в основу висновку про перевищення встановлених нормативів та наявність складу адміністративного правопорушення.
Водночас відповідне перевезення супроводжувалося товарно-транспортною накладною, яка є первинним документом перевезення вантажу та містить відомості про фактичну масу вантажу і транспортного складу. Згідно з товарно-транспортною накладною на дане перевезення маса становила 40 640 кг.
Таким чином, між показниками, зазначеними у Постанові №1 та товарно-транспортній накладній, наявна розбіжність у 7 960 кг, що є істотною, значною за обсягом та такою, що не може бути пояснена допустимою похибкою вимірювального обладнання. Така різниця свідчить про наявність об`єктивних сумнівів щодо достовірності результатів автоматичної фіксації або правильності їх інтерпретації відповідачем.
Попри це, Постанова №1 не містить будь-якого пояснення походження зазначеної розбіжності, не містить відомостей щодо методики визначення фактичної маси, не розкриває вихідні параметри вимірювання, не містить інформації про похибку засобу вимірювальної техніки, а також не містить аналізу первинних документів перевезення. Фактично відповідач обмежився наведенням кінцевого показника маси без належного обґрунтування його достовірності.
05.12.2025 Державною службою України з безпеки на транспорті винесено іншу постанову серії АВ №00009356 (далі — Постанова №2), якою Позивача також притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.132-1 КУпАП за результатами автоматичної фіксації габаритно-вагових параметрів.
У Постанові №2 зазначено фактичну масу транспортного засобу у розмірі 49 250 кг, що стало підставою для висновку відповідача про перевищення допустимих нормативів. Водночас перевезення, як і у попередньому випадку, супроводжувалося товарно-транспортною накладною, відповідно до якої маса становила 40 570 кг.
Таким чином, розбіжність між показниками Постанови №2 та даними товарно-транспортної накладної становить 8 680 кг, що також є значною, очевидною та такою, що не може бути віднесена до допустимої похибки вимірювальної системи. Така різниця свідчить або про помилку ідентифікації транспортного засобу, або про некоректність алгоритму визначення маси, або про інші істотні дефекти автоматичної фіксації та оформлення матеріалів справи.
Як і у випадку з Постановою №1, Постанова №2 не містить належного мотивування, не розкриває джерел формування показників, не містить пояснення причин невідповідності первинним документам перевезення та не надає Позивачу можливості перевірити правильність встановлених обставин.
Після винесення оскаржуваних постанов Позивач фактично зіткнувся з наслідками примусового стягнення. На їх підставі відкрито виконавчі провадження № АСВП 80292972 та № АСВП 80293597, у межах яких вживаються заходи примусового виконання, зокрема накладено арешти на рахунки Позивача.
У зв`язку з відкриттям виконавчих проваджень 18.02.2026 на Позивача покладається додаткове фінансове навантаження у вигляді виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, а також застосовується механізм збільшення суми стягнення, що у побуті сприймається як «подвоєння штрафу» та фактично призводить до істотного погіршення майнового становища Позивача.
Відповідач зробив висновок про перевищення вагових параметрів без належного встановлення об`єкта вимірювання — повного складу транспортного засобу. За таких умов неможливо достовірно визначити ні допустиму масу, ні сам факт її перевищення.
Невстановлення істотних характеристик транспортного складу, зокрема напівпричепа, свідчить про дефект доказування події адміністративного правопорушення, оскільки об`єктивна сторона правопорушення за ч.2 ст.132-1 КУпАП передбачає саме перевищення встановлених нормативів конкретним транспортним засобом або їх складом.
Отже, відсутність у постановах відомостей про напівпричіп та параметри автопоїзда позбавляє рішення відповідача належного фактичного підґрунтя, унеможливлює перевірку правильності правової кваліфікації та є самостійною підставою для визнання постанов протиправними.
Позивач вважає, що подія та склад адміністративного правопорушення є недоведеними, а оскаржувані постанови не відповідають критеріям законності, обґрунтованості, пропорційності та належного урядування, що зумовлює необхідність їх судового перегляду та скасування з метою відновлення порушених прав Позивача.
Ухвалою від 25 березня 2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Представником відповідача через систему «Електронний суд» до суду було направлено відзив на позовну заяву у якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав викладених у ньому. Також було надано докази на підтвердження зазначеного.
Клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін від учасників справи не надходило.
Позивачем через систему «Електронний суд» було подано відповідь на відзив, у якому запечують обставини, викладені у відзиві.
Суд, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті в їх сукупності, приходить до наступних висновків.
Постановою по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксованого в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії АВ №00009340 від 16.12.2025 встановлено, що 04.12.2025 о 17 год 39 хв., за адресою Р-51, км 1+941, Харківська обл., зафіксовано транспортний засіб DAF FT XF 105.410, державний номерний знак НОМЕР_1 , відповідальна оcоба допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 9,350% (3.74 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, навантаження на одинарну вісь транспортного засобу на 5,548% (0.638 тон), при дозволеному максимальному навантаженню на вісь 11.5 тон, відповідальність за яке передбачена частиною 2 статті 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
За вказане правопорушення позивача притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8 500,00 грн.
Крім того, постановою по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксованого в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії АВ №00009356 від 16.12.2025 встановлено, що 05.12.2025 о 13 год 54 хв., за адресою Р-51, км 1+941, Харківська обл., зафіксовано транспортний засіб DAF FT XF 105.410, державний номерний знак НОМЕР_1 , відповідальна оcоба допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 10,813% (4.325 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, навантаження на одинарну вісь транспортного засобу на 9,200% (1.058 тон), при дозволеному максимальному навантаженню на вісь 11.5 тон, відповідальність за яке передбачена частиною 2 статті 132-1 КУпАП.
За вказане правопорушення позивача притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000,00 грн.
Як зазначено відповідачем у відзиві, постанови серії АВ №00009340 та АВ №00009356 винесено 16.12.2025 та 17.12.2025 скеровано рекомендованими листами з повідомленням про вручення за №R067060108860 та №R067060108606 на поштову адресу позивача: Полтавська обл., Полтавський (Карлівський) р-н, с. Нижня Ланна, вул. Дружби, 30, тобто на адресу, що міститься в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів, вказану самим Позивачем при реєстрації транспортного засобу.
Як також встановлено судом, вказану вище адресу, зазначено самим позивачем у даній позовній заяві. Крім того, реєстрацію ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 , підтверджено Відповіддю з ЄДДР №2398765 від 27.02.2026.
Однак, поштові відправлення №R067060108860 та №R067060108606 були 21.01.2026 повернуті на адресу відповідача через невручення адресату з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою».
Постанову у справі про адмінправопорушення, зафіксовані в автоматичному режимі WIM-системою, направляють на адресу реєстрації місця проживання (перебування): належного користувача транспортного засобу; фізичної особи, за якою зареєстровано ТЗ; керівника юридичної особи, за якою зареєстровано ТЗ; особи, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи, за якою зареєстровано ТЗ. Постанова набирає законної сили незалежно від того чи була вона вручена особі, яка притягується до адміністративної відповідальності. У разі зміни адреси реєстрації місця проживання (перебування), необхідно вносити відповідні зміни через Головний сервісний центр МВС.
Таким чином, відсутні підстави вважати, що відповідачем не дотримано вимоги встановленого порядку повідомлення позивача про винесення постанов про притягнення до адміністративної відповідальності шляхом направлення їх на адресу, відомості про яку містяться в державних реєстрах.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спеціальним законом, що регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про автомобільний транспорт» №2344-III від 05.04.2001 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до статті 1 вказаного Закону, автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.
Відповідно до ч. 12 ст. 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» та п. 2 Порядку №1567 державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.
Відповідно до ч. 2 ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
Порядком №1567 передбачено, що документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством. У разі перевезення небезпечних вантажів крім документів, передбачених частиною другою цієї статті, обов`язковими документами також є: для автомобільного перевізника - ліцензія на надання відповідних послуг; для водія - свідоцтво про допущення транспортного засобу до перевезення певних небезпечних вантажів, свідоцтво про підготовку водіїв транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, письмові інструкції на випадок аварії або надзвичайної ситуації. У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.
Згідно з ч. 4 ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.
Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879 «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» установлено, що дія Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, поширюється на вітчизняних та іноземних перевізників, що здійснюють перевезення вантажів на території України.
Згідно з п.28 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №879 від 27.06.2007, плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи.
Відповідно до ч. 2 ст. 29 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-ХІІ з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Також, за статтею 33 Закону України «Про автомобільні дороги» від 08 вересня 2005 року №2862-IV (далі - Закон №2862-IV) рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідальність за ч.2 ст.132-1КУпАП настає за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.
Санкція ч.2 ст.132-1 КУпАП тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.
Згідно роз`яснень, які містяться у п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеномузаконом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Згідно ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказах, висновків експертів, показів свідків.
Відповідно до частини 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно з частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Статтею 251 КУпАП передбачено, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно абзацу 2 п.3 Розділу I Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті затверджена Наказом Мініфраструктури № 512 від 27.09.2021 року (надалі - Інструкція), постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, оформлюється відповідно до додатка 1 до цієї Інструкції.
Відповідно до абзацу 3 п.8. Розділу II Інструкції, постанова та бланк квитанції про сплату адміністративного штрафу, що є невід`ємною частиною цієї постанови, оформлені згідно з додатком 1 до цієї Інструкції, друкуються на паперовому бланку разом із повідомленням про вручення поштового відправлення (рекомендованого листа з постановою) та вкладаються у паперовий конверт. Згідно п. 1 Розділу II Інструкції, Уповноважена посадова особа розглядає справи про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, які передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою та третьою статті 132-1 КУпАП. Справи про адміністративні правопорушення розглядаються за місцем оброблення таких правопорушень в Державній службі України з безпеки на транспорті.
Згідно п. 2 Розділу II Інструкції, Уповноважена посадова особа здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення шляхом опрацювання інформаційного файлу системою фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі (далі - система), необхідного для об`єктивного розгляду справи та винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі (далі - постанова). Під час опрацювання інформаційних файлів уповноважена посадова особа оцінює їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
У відповідності до п.3 Розділу II Інструкції, під час опрацювання матеріалів інформаційного файлу та встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення, розгляд якого віднесено до компетенції Державної служби України з безпеки на транспорті, уповноважена посадова особа виносить сформовану системою в автоматичному режимі постанову без складання протоколу про адміністративне правопорушення.
Відповідно до пункту 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року №30, транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.
Згідно пункту 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.
Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.
Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.
Згідно наданої позивачем копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, DAF FТ105.410 д.н.з. НОМЕР_2 є спеціалізованим вантажним сідловим тягачем. Згідно наданої позивачем копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, STAS SA33-8K д.н.з. НОМЕР_3 є спеціалізованим напівпричічпом н/пр – самоскидом (а.с.13). Позивач є власником вказаних транспортних засобів.
Відповідно до наданих копій товаро-транспортних накладних №4 від 04.12.2025 (а.с.18), ТЗ позивача перевозив соняшник для вирорбництва олеїнової кислоти насипом масою 25220 кг., загальна вага 40640 кг. 
Відповідно до наданих копій товаро-транспортних накладних №6 від 05.12.2025 (а.с.17), ТЗ позивача перевозив соняшник для вирорбництва олеїнової кислоти насипом масою 25270 кг., загальна вага 40570 кг. 
З результатів автоматичної фіксації вбачається, що засобами автофіксації було зафіксовано комбінований транспортний засіб – двохвісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом:
- тягач DAF FT XF 105.410, державний номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом, державний номерний знак НОМЕР_4 , що підтверджується фотографіями транспортного засобу в момент проїзду через автоматичний пункт та відомостями системи АРМ-аудиту.
При цьому, засобами автоматичного пункту під час проїзду було зафіксовано фактичні параметри транспортного засобу, а саме кількість осей, спарені колеса, відстань між осями, навантаження на кожну вісь, загальна маса та габаритні параметри транспортного засобу.
Зокрема, згідно постанови АВ №00009340 від 16.12.2025 зафіксовано наступні фактичні параметри транспортного засобу: кількість вісей - 5 шт.; спарені колеса - 2 вісь; відстань між вісями 1-2: 3760 мм, 2-3: 5450 мм, 3-4: 1290 мм, 4-5: 1300 мм, навантаження на вісь 1 - 8950 кг, 2 - 14450 кг, 3 - 8450 кг, 4 - 8650 кг, 5 - 8100 кг, загальна маса - 48600 кг.
Згідно постанови АВ №00009356 від 16.12.2025 зафіксовано наступні фактичні параметри транспортного засобу: кількість вісей - 5 шт.; спарені колеса - 2 вісь; відстань між вісями 1-2: 3760 мм, 2-3: 5450 мм, 3-4: 1290 мм, 4-5: 1300 мм, навантаження на вісь 1 - 8750 кг, 2 - 14950 кг, 3 - 8550 кг, 4 - 8550 кг, 5 - 8450 кг, загальна маса - 49250 кг.
Таким чином, автофіксацією встановлено, що перевищення нормативних параметрів, встановлених п. 22.5 ПДР допущено транспортним засобом, який складається з тягача та напівпричепу.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про автомобільний транспорт», причіп або напівпричіп – транспортний засіб без власного джерела енергії, пристосований для буксирування автомобілем; напівпричіп – причіп, вісь (осі) якого розміщено позаду центра мас транспортного засобу (за умови рівномірного завантаження) і який обладнано зчіпним пристроєм, що забезпечує передачу горизонтальних і вертикальних зусиль на інший транспортний засіб, що виконує функції тягача.
Відповідно до пункту 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 №363, сідельний тягач – автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для буксирування напівпричепа.
Отже напівпричіп – це транспортний засіб без власного джерела енергії та самостійно пересуватись і перевозити вантажі по дорогах не може, отже рушійною силою для нього є саме тягач, який є основним транспортним засобом, котрий здійснює перевезення вантажів і власник якого є суб`єктом адміністративної відповідальності за порушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, в тому числі за статтею 132-1 КУпАП.
Слід звернути особливу увагу на те, що нормативні параметри, передбачені пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України (нормою права, за порушення якої передбачена адміністративна відповідальність за частиною 2 статті 132-1 КУпАП), визначені для руху саме транспортних засобів та їх составів.
Тож, сам по собі напівпричіп марки STAS, державний номерний знак НОМЕР_4 , рухатися не міг, а лише за допомогою тягача. Таким чином, у постановах і зазначено лише тягач DAF FT XF 105.410, державний номерний знак НОМЕР_1 , який допустив перевищення нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України.
Стаття 283 КУпАП встановлює, що, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.
Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.
Окрім того, відповідно до пункту 17 Порядку №1174, у постанові про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, зазначаються виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, а також нормативні габаритно-вагові параметри транспортних засобів на даній ділянці автомобільної дороги.
Оскаржувані постанови містять всі передбачені законодавством відомості щодо обставин вчинення адміністративного правопорушення, що підтверджується, зокрема: 1) фотографіями транспортного засобу, здійсненими в момент проїзду через автоматичний пункт; 2) інформаційною карткою автоматичного пункту габаритно-вагового контролю, сформованою автоматичним пунктом при фіксації адміністративного правопорушення, вчиненого Позивачем; 3)витягом з програми АРМ-аудиту щодо виявленого правопорушення.
Фотографії руху транспортного засобу через автоматичний пункт також містяться на офіційному веб-сайті Укртрансбезпеки у мережі Інтернет за посиланнями, які є у кожній постанові, та можуть бути перевірені на предмет їх належності, об`єктивності та достовірності
Відповідно до Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України від 27.09.2021 №512 (далі – Інструкція №512) в постанові має міститися виключно інформація про дату, час та місце вчинення адміністративного правопорушення, марка, модель, державний номерний знак транспортного засобу, прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності) особи, зазначеної у статті 14-3 КУпАП, дата народження, місце проживання (перебування), реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті, опис обставин, установлених під час розгляду справи. Зазначення в тексті постанови інших відомостей, положеннями даного нормативно-правового акту не передбачено.
При цьому, допустимі габаритно-вагові параметри транспортних засобів для проїзду на даній ділянці автомобільної дороги зазначаються в постанові шляхом посилання на пункт 22.5 Правил дорожнього руху, що не передбачає жодної диференціації в залежності від тієї чи іншої ділянки дороги, по якій здійснюється рух, що унеможливлює помилкове тлумачення у вказаному аспекті, та безпосередньо зазначені в описовій частині постанови.
Водночас, Інструкцією№512 затверджено лише форму, а не вимоги до змісту постанови. Дана форма визначає перелік інформаційних даних, які можуть міститися в постанові в залежності від обставин вчинення правопорушення.
Винесені Відповідачем постанови в повній мірі відповідають формі, затвердженій додатком 1 до Інструкції №512.
Таким чином, оскаржувані постанови про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/ перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України відповідають усім вищенаведеним критеріям та містять усю необхідну інформацію, передбачену КУпАП та пунктом 17 Порядку №1174, а отже зміст оскаржуваних постанов відображає ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 132-1 КУпАП (перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами).
Тож, доводи позивача про неправомірність оскаржуваної постанови з огляду на відсутність у ній відомостей про напівпричіп не відповідають дійсності та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.
Щодо доводів позивача в позовній заяві про збої в роботі вимірювальної техніки, оскільки фактично зафіксована загальна маса транспортного засобу з вантажем згідно постанови серії АВ №00009340 від 16.12.2025 становила 48600 кг, у той час як згідно товарно-транспортної накладної №4 від 04.12.2025 загальна маса транспортного засобу з вантажем за результатами завантаження в пункті навантаження становила 40640 кг, а фактично зафіксована загальна маса транспортного засобу з вантажем згідно постанови серії АВ №00009356 від 16.12.2025 становила 49250 кг, у той час як згідно товарно-транспортної накладної №6 від 05.12.2025 загальна маса транспортного засобу з вантажем за результатами завантаження в пункті навантаження становила 40570 кг, слід зазначити наступне.
Відповідно до абзацу 27 глави 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.97 №363 (далі – Правила №363), товарно-транспортна накладна не є первинним документом, що підтверджує фактичну масу товарно-матеріальних цінностей, що перевозяться, а використовується виключно для обліку таких товарно-матеріальних цінностей в аспекті підтвердження факту.
Сам факт наявності товарно-транспортної накладної не виключає перевезення, одночасно і інших товарно-матеріальних цінностей, не вказаних в товаро-транспортних накладних, що впливає на загальну вагу транспортного засобу та розподіл навантаження на осі, а відтак не може сприйматися судом як належний та допустимий доказ. Вказаний документ можливо скласти в односторонньому порядку, зазначивши довільні показники маси. Натомість сертифікований автоматичний прилад зважування вимірює фактичну вагу в момент проїзду, підстав ставити такий вимір під сумнів у суду відсутні.
Відомості товарно-транспортної накладної містять інформацію виключно щодо загальної маси транспортного засобу з вантажем та не містять відомостей щодо навантаження на осі такого транспортного засобу, у той час як позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності також і за перевищення навантаження на одиночну вісь транспортного засобу.
Фіксація адміністративних правопорушень була здійснена вимірювальним обладнанням автоматичного пункту WIM 62, WAGA-WIM35, зав. №11.
Механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі визначено Порядком фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2019 №1174 (далі – Порядок №1174, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до пункту 8 Порядку №1174 засоби вимірювальної техніки, які є складовими технічних засобів автоматичних пунктів, повинні відповідати вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність
Прилад автоматичний для зважування дорожніх транспортних засобів у русі WIM 62, WAGA-WIM35, зав. №11, відповідає вимогам Технічного регламенту засобів вимірювальної техніки, на підтвердження чого відповідачем надано копії сертифікатів перевірки типу та свідоцтв про повірку законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки.
При цьому, здійснення габаритно-вагового контролю відбулося з використанням технічно справного зважувального обладнання, щодо якого проведено періодичну повірку (метрологічну атестацію).
Таким чином, суд вважає, що факт перевищення позивачем нормативних параметрів транспортних засобів, визначених пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, зафіксований за допомогою даних WIM-комплексу, доведено належними, допустимими та достовірними доказами, що пов`язано із правомірністю порядку проведення габаритно-вагового контролю, а також використання при проведенні останнього належного технічного приладу, з огляду на що безпідставними є доводи позивача в позовній заяві про наявність сумнівів в достовірності результатів вимірювань технічних засобів автоматичного пункту.
За правилами ст.ст.9, 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно зі ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Враховуючи зазначене вище, суд приходить до висновку, що позивачем в суді не доведено, що оскаржувані постанови винесено та звернуто до виконання з порушенням вимог закону, а тому не вбачає підстав для визнання їх протиправними та їх скасування, томсу відмовляє у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
Враховуючи той факт, що суд прийшов до висновку про доцільність відмови у задоволенні позову, згідно вимог ст.139 КАС України, понесені позивачем витрати на сплату судового збору відшкодуванню не підлягають.
На підставі ст.222, 258, 265-2, 283, 287, 293 КУпАП, керуючись ст.9, 139, 246, 250, 268, 286 КАС України
УХВАЛИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 , за участі представника позивача адвоката Козловської Тетяни Вікторівни, до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправними та скасування постанов у справі про адміністративне правопорушення, відмовити.
Скасувати заходи забезпечення позову встановлені ухвалою суду від 25 березня 2026 року.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М. С. Попов