П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" червня 2026 р.         Справа № 596/815/26
Провадження № 3/596/261/2026

Суддя Гусятинського районного суд Тернопільської області Лисюк І.О., розглянувши матеріали справи, які надійшли від відділення поліції №3 Чортківського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не працюючого, за ч.2 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 

В С Т А Н О В И В:
02.06.2026 року близько 08 год. 30 хв. в АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме висловлювався нецензурною лайкою, чинив моральний та психологічний тиск, шарпав за верхній одяг, душив, в результаті чого ОСОБА_2 отримала психологічний дискомфорт, почала заїкатися, з`явилося тремтіння рук, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративне правопорушення. 
Правопорушник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення повідомлявся належним чином. Клопотання про відкладення розгляду справи не подавав, а тому є підстави розглянути справу у його відсутності по наявних доказах, що долучені до протоколу про адміністративне правопорушення.
Крім того, суд зазначає, що ОСОБА_1 був обізнаним про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, розгляду справи про адміністративне правопорушення в суді, проте інтересу щодо наслідків розгляду вказаного протоколу у суді не проявляв, що свідчить про намір затягування справи.
Потерпіла ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності повідомлялася належним чином.
Відповідно до Рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року в справі "Пономарьов проти України", наголошується, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
З врахуванням наведеного, з метою розгляду справи у розумні строки, справа розглянута в межах складеного протоколу про адміністративне правопорушення та на підставі наявних у ній доказів.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до наступних висновків.
Правилами ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Згідно до диспозиції ч.1 ст. 173-2 КУпАП, адміністративне стягнення накладається на особу, за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Частиною 2 ст. 173-2 КУпАП, адміністративне стягнення накладається на особу,за діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи.
Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачає, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Насильство в сім`ї є порушенням прав людини. У законодавчо закріпленому понятті «насильство в сім`ї» є конкретна вказівка на це: «якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім`ї як людини та громадянина». Відповідно, не буде насильством у сім`ї вчинення дій, які за своїм характером мають ознаки цього виду насильства, але не порушують права та свободи особи. А тому, для правильної кваліфікації дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, факт порушення вказаних прав повинен відображатися у протоколі про адміністративне правопорушення.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про охорону дитинства», забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити.
Згідно ст.10 Закону України «Про охорону дитинства», кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканність та захист гідності. Дисципліна і порядок у сім`ї, навчальних та інших дитячих закладах мають забезпечуватися на принципах, що грунтуються на взаємоповазі, справедливості і виключають приниження честі та гідності дитини. Держава здійснює захист дитини від усіх форм домашнього насильства та інших проявів жорстокого поводження з дитиною, експлуатації, включаючи сексуальне насильство, у тому числі з боку батьків або осіб, які їх замінюють.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року № 2229-VIII, дитиною, яка постраждала від домашнього насильства є особа, яка не досягла 18 років та зазнала домашнього насильства у будь-якій формі або стала свідком (очевидцем) такого насильства.
Факт вчиненого адміністративного правопорушення ОСОБА_1 стверджується: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №424857 від 02.06.2026 року; копією електронного рапорту помічника чергового відділення поліції №3 Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області Польового Н.В. від 03.06.2026 року; письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 0.06.2026 року, письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 02.06.2026 року, письмовими поясненнями ОСОБА_3 від 02.06.2026 року. 
Аналізуючи докази по справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких суперечностей, вважаю їх достатніми для доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП.
Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Накладаючи адміністративне стягнення за вказані адміністративні правопорушення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, обставини справи, особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, який характеризується посередньо за місцем проживання. Обставин, що пом`якшують відповідальність судом не встановлені. Обставиною, що обтяжує відповідальність є вчинення правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.
З врахуванням наведеного до ОСОБА_1 слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу, передбаченого санкцією ч.2 ст.173-2 КУпАП.
Враховуючи наведене та з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, суд приходить до переконання, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн.
Згідно ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню з особи, на яку накладено стягнення. Тому, у відповідності до п.5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімум.
Керуючись ст.ст. 36, 401, ч.1, ч.2 ст. 173-2, 283-285, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

П О С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення і накласти на нього адміністративне стягнення у виді 510 (п`ятсот десять) гривень штрафу (ГУК у Терн.обл/тг смт.Гусятин/21081100, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37977599; Банк отримувача: Казначейство України (ел.адм.подат.); рахунок отримувача: UA518999980313090106000019661; код класифікації доходів бюджету: 21081100). 
Стягнути з ОСОБА_1 в користь держави (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106; Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA908999980313111256000026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106) судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесять п`ять) гривень 60 копійок.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з моменту її проголошення до Тернопільського апеляційного суду через Гусятинський районний суд Тернопільської області.

Суддя Гусятинського районного суду 
Тернопільської області          Ірина ЛИСЮК