ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 531/626/25  Номер провадження 22-ц/814/1505/26	Головуючий у 1-й інстанції Герцов О.М.  Доповідач ап. інст. Чумак О. В.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2026 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Чумак О.В.,
суддів Дряниці Ю.В., Панченка О.О.,
за участі секретаря Ванди А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 17 листопада 2025 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2025 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей.
Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 25 вересня 2018 року Карлівським районним судом Полтавської області задоволено заяву ОСОБА_1 та було видано судовий наказ відповідно до якого стягнуто з позивача на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі частини всіх видів мого щомісячного доходу, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 13.09.2018 до досягнення дитиною повноліття.
На підставі вказаного судового наказу було відкрито виконавче провадження від 25.09.2018 р. про стягнення з позивача щомісячно на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 у розмірі частини всіх видів щомісячного доходу ОСОБА_2 , але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 13.09.2018 до досягнення дитиною повноліття.
Станом на грудень 2024 року по даному виконавчому провадженню у позивача мається заборгованість по аліментам в сумі 18 100 грн.
29 липня 2024 року Карлівським районним судом Полтавської області видано судовий наказ відповідно до якого стягнуто з позивача на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання нашого неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі частини всіх видів щомісячного доходу ОСОБА_2 , але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 26.07.2024 до досягнення дитиною повноліття.
На підставі вказаного судового наказу було відкрито виконавче провадження від 05.08.2024 про стягнення з позивача щомісячно на користь ОСОБА_7 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , у розмірі частини всіх видів щомісячного доходу позивача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 26.07.2024 до досягнення дитиною повноліття.
Позивач зазначає, що станом на грудень 2024 р. за даним судовим наказом він сплачує
аліменти на сина ОСОБА_2 і має заборгованість на суму 10650 грн.
На даний час він сплачує аліменти в розмірі або 50% всіх видів його щомісячного доходу на утримання двох неповнолітніх дітей, а саме ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
ОСОБА_2 працює фармацевтом у аптеці № 27 в м. Карлівка фармації Полтава і розмір щомісячної заробітної плати становить станом на грудень 2024 року 14541 грн., а розмір щомісячних відрахувань із заробітної плати становить на даний час 50 %
Крім того, позивач вказує, що на його утриманні перебуває ще одна малолітня дитина – ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Просив зменшити розмір аліментів, які стягуються:
- на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1/4 на 1/6 частину доходу позивача, але не менше 50 % прожиткового мінімум для дитини відповідного віку;
- на користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 1/4 на 1/6 частину доходу позивача, але не менше 50 % прожиткового мінімум для дитини відповідного віку.

Рішенням Карлівського районного суду Полтавської області від 17 листопада 2025 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_5 та ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей про зменшення розміру аліментів задоволено.
Зменшено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на підставі судового наказу Карлівського районного суду Полтавської області від 25.09.2018 по справі №531/1411/18 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1/4 до 1/6 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
Зменшено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на підставі судового наказу Карлівського районного суду Полтавської області від 29.07.2024 по справі №531/2077/24 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , з 1/4 до 1/6 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

З рішенням суду не погодилася  ОСОБА_1 таоскаржила його в апеляційному порядку. Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.
В апеляційній скарзі посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи. Зазначає, що доказів погіршення матеріального стану у судовому засіданні надано не було. Вважає, що зміна розміру аліментів є виключним правом отримувача аліментів. Крім того, звертає увагу суду, що у справі № 531/2232/24 позовну заяву з таким самим предметом спору та обставинами було залишено без розгляду ухвалою суду від 30 грудня 2024 року.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Сторони будучи належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи до суду не з`явилися.
Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. 
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Приймаючи до уваги те, що сторони були повідомлені про день та час розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, доказів поважності причин неявки не подали, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Оскільки, рішення суду оскаржується лише  ОСОБА_1 , у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для перегляду рішення суду в частині задоволення позовних вимог до  ОСОБА_3 .

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою ОСОБА_9 з 25.04.2015 року. 20.12.2017 року шлюб було розірвано Карлівським районним судом Полтавської області, після розірвання шлюбу прізвище відповідачки « ОСОБА_10 » було змінено на дошлюбне « ОСОБА_11 ».
Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .
25 вересня 2018 року Карлівським районним судом Полтавської області задоволено заяву ОСОБА_12 та видано судовий наказ відповідно до якого стягнуто з позивача на користь ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі частини всіх видів мого щомісячного доходу, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 13.09.2018 до досягнення дитиною повноліття.
29 липня 2024 року Карлівським районним судом Полтавської області видано судовий наказ відповідно до якого стягнуто з позивача на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі частини всіх видів щомісячного доходу ОСОБА_2 , але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 26.07.2024 до досягнення дитиною повноліття.
ОСОБА_2 та ОСОБА_13 є батьками ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 .
Відповідно до розрахунку заборгованості за виконавчим провадженням АСВП 57594061 на підставі виконавчого листа №531/1411/18, виданого Карлівським районним судом Полтавської області від 25.09.2018 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частина всіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.09.2018 і до досягнення дитиною повноліття. Станом на 01.12.2024 заборгованість по аліментам складає 18100,19 грн.
Відповідно до розрахунку заборгованості за виконавчим провадженням АСВП 75701010 на підставі судового наказу №531/2077/24, виданого Карлівським районним судом Полтавської області від 26.07.2024 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання сина ОСОБА_6 у розмірі 1 /4 частина всіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.07.2024 і до досягнення дитиною повноліття. Станом на 12.12.2024 заборгованість по аліментам складає 10650,06 грн.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку (частина перша статті 8 Закону України "Про охорону дитинства").
Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
У частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.
Ураховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Під час розгляду справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів суд може змінити розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2021 року у справі № 554/3355/20, від 14 грудня 2022 року у справі № 727/1599/22, від 30 березня 2023 року у справі № 509/5304/20, від 14 червня 2023 року у справі № 758/8284/21.
Відповідно до вимог частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно частини 6 та 7 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Частинами 1 та 2 статті 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. 
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Надаючи оцінку обставинам справи, колегія суддів приймає до уваги, що після винесення судового наказу від 25 вересня 2018 року про стягнення з позивача аліментів на утримання ОСОБА_4 його сімейний стан значно змінився, а саме він став батьком ще двох дітей.
У позовній заяві ОСОБА_2 зазначає, що працює фармацевтом у аптеці № 27 в м. Карлівка фармації Полтава.
При цьому з розрахунку заборгованості вбачається, що розмір доходу/середня заробітна плата працівника для цієї місцевості ОСОБА_2 станом на кінець 2024 року становить 14541 грн. Аліменти сплачуються позивачем не у повному обсязі у зв`язку з чим виникла заборгованість зі сплати аліментів.
Також колегія судів звертає увагу, що аліменти у примусовому порядку стягуються лише на двох дітей, тоді як на утримання ОСОБА_2 знаходяться троє малолітніх дітей.
Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги пояснення позивача про неможливість сплачувати аліменти у розмірі частки від усіх видів заробітку, доходу у зв`язку зі зміною сімейного стану та низькою заробітною платою колегія судів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для зменшення розміру стягуваних аліментів.
У свою чергу доводи наведені в апеляційній скарзі, щодо ненадання позивачем доказів погіршення матеріального стану є необґрунтованими, оскільки суд надає оцінку обставинам справи та наявним доказам в їх сукупності. При цьому матеріали справи містять докази істотної зміни сімейного стану позивача після 2018 року та обґрунтування неможливості сплачувати аліменти у встановленому розміру, враховуючи його доходи на момент звернення з позовом. Тоді як відповідачкою не надано жодних доказів на спростування зазначено, а також того, що ОСОБА_2 має інші доходи, окрім вказаних у позові, а зміна майнового стану не вплинула на його можливість сплачувати аліменти у розмірі від всіх видів заробітку (доходу).
Посилання ОСОБА_1 на те, що зміна розміру аліментів є виключним правом отримувача аліментів є безпідставним та суперечить нормам чинного законодавства, а саме положенням статті 192 СК України відповідно до якої зменшення або збільшення розміру стягуваних аліментів можливе за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів.
Крім того, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги доводи наведені в апеляційній скарзі стосовно того, що позивач вже звертався з аналогічним позовом до суду та він був залишений без розгляду, оскільки особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно (частина 2 статі 257 ЦПК України). 

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані та підтверджені матеріалами справи. Рішення суду прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні. 
Зважаючи на наведене апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

За правилами частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки апеляційний суд не змінює судове рішення та не ухвалює нове, розподіл судових витрат не здійснюється при розгляді цієї апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – залишити без задоволення.

Рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 17 листопада 2025 року – залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 15 травня 2026 року

Головуючий     О.В. Чумак 

Судді     Ю.В. Дряниця

О.О. Панченко