Справа № 399/40/26
Провадження № 2/399/172/2026

РІШЕННЯ 
Іменем України

30 квітня 2026 року смт Онуфріївка

Онуфріївський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді Лях М.М., за участю секретаря судових засідань Гриценко Т.М., представника відповідача Скользнєвої В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Онуфріївка в залі суду за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

Позивач Акціонерне товариство «Таскомбанк» звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача на їх користь заборгованість за кредитним договором № 4130211-904 про надання споживчого кредиту від 01.07.2024 року, що станом на 23.08.2023 року складає 88587,41 гривень.
Позов мотивований тим, що 01.07.2024 року між АТ «Таскомбанк», та ОСОБА_1 укладено заяву-договір № 4130211-904 про надання споживчого кредиту.
Відповідно до п. 1. розділу 1 «Замовлення банківських послуг» кредитного договору позичальник просив надати кредит на власні потреби в рамках продукту «Зручна готівка Максимум» на умовах договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб.
Відповідно до кредитного договору відповідач просив надати кредит шляхом виплати кредитних коштів в сумі, визначеній в п.п. 1.1. даного Розділу, з оформленням такої виплати відповідно до законодавства України шляхом перерахування на поточний рахунок в АТ «Таскомбанк».
Відповідно до кредитного договору відповідач просив надати кредит, згідно інформації, наведеної в заяві-договорі та зобов`язався повертати кредит щомісячно згідно графіку.
Платежі з повернення заборгованості за кредитом та сплати процентів та комісій за користування ним, оплата вартості усіх супутніх послуг та інших фінансових зобов`язань позичальника здійснюються у сумах та в терміни, що передбачені графіком платежів, розрахунком сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх послуг, що передбачені умовами кредитного договору .
Згідно кредитного договору відповідач підтверджує, що на момент укладання заяви -договору попередньо ознайомлений з умовами та правилами надання споживчого кредиту в тому числі з вартістю споживчого кредиту, його особливостями, перевагами та недоліками, інформацією про загальну вартість споживчого кредиту з урахуванням реальної процентної ставки та загальними витратами за споживчим кредитом, а також з будь-якою іншою інформацією, надання якої вимагає чинне в Україні законодавство, в тому числі інформацією, надання якої передбачене нормативними документами Національного банку України, які йому роз`яснені, зрозумілі, не потребують додаткового тлумачення та з якими цілком згоден.
При несплаті заборгованості за кредитом, за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом, а також сум комісій, у встановлений договором термін, банк нараховує, а клієнт сплачує банку штраф у розмірі 300 грн. нараховується на сьомий день виходу на прострочку.
При достроковому повному погашенні кредитної заборгованості, клієнт сплачує банку проценти, за обслуговування кредитної заборгованості за фактичну кількість днів користування кредитом у відповідному розрахунковому періоді, та комісію за обслуговування кредитної заборгованості за поточний розрахунковий період у повному обсязі.
Згідно кредитного договору заява-договір набуває чинності з моменту її підписання сторонами та діє до повного виконання клієнтом і банком своїх зобов`язань за нею. Кредитні кошти відповідачу було надано у спосіб, зазначений в кредитному договорі, що підтверджується відповідною випискою. Отже, позивач, свої обов`язки за кредитним договором виконав в повному обсязі. В подальшому відповідач перестав виконувати умови кредитного договору в повній мірі, а саме, перестав сплачувати заборгованість по кредиту, процентах та комісії.
Неодноразовими телефонними повідомленнями банку позичальника було сповіщено про наявність заборгованості за кредитом та про необхідність її погашення у стислі терміни, однак зазначені заходи виявились безрезультатними. Умови вищезазначеного кредитного договору позичальником не виконані, кредитні кошти у встановлені договором строки не повернуті, що мало наслідком утворення заборгованості, яка станом на дату даного звернення залишається непогашеною.
Станом на 30.09.2025 року, заборгованість за заявою - договором № 4130211-904 про надання кредиту від 01.07.2024 року, становить 88587,41 грн., в т.ч.: строкова заборгованість по основному боргу – 24322,5 грн.; заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) - 20049,29 грн.; строкова заборгованість по процентах, 0,31 грн.; заборгованість по процентам (в т. ч. прострочена) - 2,71 грн.; строкова заборгованість по комісії, 3688,05 грн.; заборгованість по комісії (в т.ч. простроченій) - 40524, 55 грн.,
На підставі вищевикладеного просять суду задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Ухвалою суду від 27.01.2026 року відкрито спрощене позовне провадження та справу призначено до судового розгляду по суті.
26.03.2026 року до суду від представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву відповідно до якого вона просить суд в задоволенні позову відмовити в повному обсязі та стягнути з позивача судові витрати по справі.
Відзив мотивує тим, що 01.07.2024 року між АТ «Таскомбанк» та ОСОБА_1 укладено заяву-договір № 4 130211-904 про надання споживчого кредиту.
Істотні умови договору: сума кредиту: 50 000 грн.; строк кредиту: 24 місяці; проценти за користування кредитом: 0, 01 %; комісія за надання кредиту: 3450 грн.
В позовній заяві АТ «Таскомбанк» просить стягнути заборгованість за кредитним договором № 4130211-904 від 01.07.2024 року у сумі 88 587, 41 грн., яка складається з: строкова заборгованість по основному боргу 24322,5 грн.; заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) - 20049,29 грн.; строкова заборгованість по процентах,0, 31 грн.; заборгованість по процентам (в т. ч. прострочена) - 2,71 грн.; строкова заборгованість по комісії, 3688,05 грн.; заборгованість по комісії (в т.ч. простроченій) - 40524,55 грн.
Відповідно до п. 1.2.6 договору № 4130211-904 строк кредиту складає 24 місяці. Тобто строк кредитування за вказаним договором закінчується 01.07.2026 року.
Позивач звернувся до суду з позовною заявою 23.01.2026 року. Відповідно до п.3.3.2 договору банк має право при виникненні простроченої заборгованості за основною сумою боргу за кредитом та/або процентами більше ніж на один місяць, а також інших випадках, передбачених цією заявою-договором, вимагати дострокового повернення кредиту, сплати нарахованих процентів та інших платежів, та стягнути заборгованість в примусовому порядку.
Звернення до суду з позовом про дострокове повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту не замінює визначений Закону України «Про споживче кредитування» порядок.
Відповідно до положень частини четвертої статті 16 Закону України "Про споживче кредитування" передбачено, що у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит.
Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені.
Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність.
Норми ст.16 ЗУ «Про споживче кредитування» чітко визначають виникнення права дострокової вимоги у кредитора тільки після 30-денного строку, який обраховується з моменту отримання вимоги про усунення порушень. Тобто, недостатньо довести, що досудова вимога була складена. Потрібно надати докази отримання її позичальником, оскільки без цього неможливо встановити коли саме у кредитора з`явилось права дострокового стягнення боргу.
Подані ним документи не є належними, допустимими та достатніми доказами у розумінні процесуального закону.
З огляду на відсутність доказів отримання досудової вимоги відповідачем, позивач не довів виникнення у нього права дострокової вимоги за договором № 4130211-904.
Відповідно до п.1.4 договору банком щомісяця нараховується комісія за обслуговування кредиту у розмірі 6, 9 % від суми кредиту.
В позовній заяві АТ «Таскомбанк» просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за комісією з обслуговування у розмірі 44 212, 60 грн.
Відповідно до виписки по особовим рахункам кредитного договору № 4130211-904 відповідачем було сплачено кошти, які банк зарахував в рахунок погашення комісії з обслуговування 12.08.2024 року - 3688,05 грн., 10.029.2024 року - 3688,05 грн., 18.11.2024 року - 44 грн. Загалом 7420,10 грн.
Згідно ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування», після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Позивачем не надано жодного доказу на підтвердження надання відповідачу послуг з обслуговування кредиту. Відсутні докази звернення відповідача до банку частіше одного разу на місяць для уточнення інформацію про поточний стан боргу, отримання виписки або для отримання будь яких інших послуг.
Враховуючи вище вказане, відповідач заперечує проти стягнення заборгованості по комісії за обслуговування у розмірі 44 212, 60 грн.
Кошти, які були сплачені відповідачем і зараховані банком як погашення комісії з обслуговування у розмірі 7420, 10 грн., повинні бути зараховані в рахунок погашення боргу за тілом та відсотками. 88 587,41 (загальна сума боргу) - 44 212,60 (комісія) = 44 374,81 грн. 
На підставі вищевикладеного просять суд відмовити в задоволенні позовних вимог.
30.03.2026 року від представника позивача АТ «Таскомбанк» - Матули В.Ю. надійшла відповідь на відзив в якій вона зазначила, що факт укладення 01.07.2024 року між сторонами кредитного договору № 4130211-904 підтверджується заявою-договором, яку було підписано відповідачем, зі змісту якої вбачається, що останній підтвердив приєднання до публічної пропозиції.
Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання позичальнику кредиту. Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 30.09.2025 року заборгованість відповідача становить 88 587, 41 грн.
Доводи відповідача щодо відсутності належного повідомлення та неможливості перевірки обґрунтованості заявленої заборгованості є безпідставними, оскільки позивач повністю виконав вимоги ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування» та п. 3.3.2 заяви-договору № 4130211-904. До матеріалів справи долучено повідомлення-вимогу від 27.08.2025 року, опис вкладення у цінний лист та список відправки досудових вимог. Вимога була направлена за адресою відповідача, яку він сам вказав при укладенні договору.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України цивільні правовідносини ґрунтуються на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Добросовісна поведінка боржника передбачає активні дії, спрямовані на належне виконання грошових зобов`язань, а не пасивне очікування додаткових нагадувань чи повідомлень від кредитора. Процесуальний обов`язок позивача полягає саме у направленні відповідних документів за адресою, відомою банку та зазначеною у договорі, а не у забезпеченні їх фактичного отримання відповідачем. Сам по собі факт неотримання кореспонденції не може свідчити про порушення прав відповідача за відсутності доказів умисних дій позивача або направлення документів за завідомо неправильною адресою (ст. 177 ЦПК України).
Строк 30 календарних днів для усунення порушення, передбачений ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування», минув на момент подання позову до суду (вимога направлена 27.08.2025, позов подано 23.01.2026). Відповідно, у позивача виникло право вимагати дострокового повернення кредиту в повному обсязі.
Посилання відповідача на постанови апеляційних судів не спростовують факту направлення вимоги в даній справі та не є преюдиційними. Відповідно до усталеної практики саме висновки Верховного Суду мають враховуватися судами нижчих інстанцій для забезпечення єдності судової практики, натомість рішення апеляційних судів не мають обов`язкової сили для інших судів і не формують обов`язкову правозастосовну практику.
Умова про комісію є істотною умовою договору, з якою відповідач добровільно та свідомо погодився. При укладенні Заяви-договору № 4130211-904 відповідачу було надано повну інформацію про сукупну вартість кредиту, графік платежів (з урахуванням комісії) та всі істотні умови. Відповідач підписав документ, підтвердивши, що ознайомлений та згоден з усіма пунктами.
Крім того, комісія прямо передбачена Публічною пропозицією банку. Відповідно до п. 7.1.12 Додатку 1 Публічної пропозиції: «Плата за обслуговування кредитної заборгованості нараховується щомісячно в останній робочий день поточного місяця, як процент від середньозваженої суми заборгованості за Послугою кредитування ПР з ПК за Розрахунковий місяць». Аналогічно п. 7.1.10 та 7.1.11 передбачають щомісячне нарахування за обслуговування кредитного залишку та за обслуговування кредитного ліміту.
Клієнт добровільно зобов`язався сплачувати відповідні платежі. Згідно з п. 3.1.13 Додатку 1: «Клієнт зобов`язується сплачувати за послуги, що наведені в Тарифах, за фактом користування Держателями цими послугами».
Відповідач фактично користувався зазначеними послугами та сплатив частину комісії у сумі 7 420,10 грн., не висловлюючи жодних заперечень щодо її правомірності.
Виписка з рахунку клієнта формується банком в електронній формі в автоматизованій банківській системі та є первинним бухгалтерським документом, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
На підставі вищевикладеного просить суд задовольнити позовні вимоги Товариства в повному обсязі.
Представник позивача АТ «Таскомбанк» - Матула В.Ю. в судове засідання не з`явилася, про місце, дату і час розгляду справи була повідомлена належним чином. В позовній заяві та відповіді на відзив просила задовольнити позов в повному обсязі та розглядати справу без її участі.
Представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити в його задоволенні та надала пояснення згідно поданого до суду відзиву.
Суд, заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи встановив наступні факти та відповідні правовідносини.
Судом встановлено що, 01.07.2024 року між АТ «Таскомбанк» та ОСОБА_1 укладено заяву-договір про надання споживчого кредиту № 4130211-904 відповідно до якого останньому було надано кредит в розмірі 53450 гривень, комісією за надання кредиту, що є фіксованою та сплачується одноразово в розмірі 6,9 % від суми кредиту тобто в сумі 3450 гривень, кредитні кошти надались шляхом безготівкового перерахування на поточний рахунок позичальника № НОМЕР_1 відкритий в АТ «Таскомбанк», строком кредитування 24 місяців, процентною ставкою 0, 01 %, графіком платежів, комісією за обслуговування кредиту нараховується банком щомісячно в перший робочий день розрахункового періоду та складає в розмірі 3688,05 гривень, паспортом споживчого кредиту /а.с. 9-30/.
Згідно розрахунку заборгованості, станом на 30.09.2025 року ОСОБА_1 має заборгованість перед АТ «Таскомбанк» за кредитним договором № 4130211-904 від 01.07.2024 року в розмірі 92276,05 гривень, з яких: заборгованість по тілу кредиту – 44371,79 гривень, заборгованість по відсоткам – 3,61 гривень, заборгованість по комісії – 47900,65 гривень /а.с. 31-33/.
Відповідно до виписки по особовим рахункам кредитного договору № 4130211-904 ОСОБА_1 в період з 01.07.2024 року по 30.09.2025 року користувався кредитним коштами наданими йому АТ «Таскомбанк» та частково погашав заборгованість за кредитом /а.с. 34-100/.
Вимогою АТ «Таскомбанк» повідомило ОСОБА_1 про те, що у зв`язку з тривалим невиконанням останнім своїх зобов`язань за кредитним договором банк вимагає дострокового повернення кредиту, що станом на 27.08.2025 року становить: заборгованість за основним боргом – 20049,29 гривень, заборгованість за процентами – 2,71 гривень, заборгованість за процентами щомісячними - 40524,55 гривень, строкова заборгованість по основному боргу – 24322,5 гривень, строкової заборгованості за процентами – 0,31 гривень, заборгованості за процентами щомісячними – 3688,05 гривень /а.с. 101/.
Відповідно до статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно зі ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.
Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 612 ЦК України).
В силу положень ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідач посилається на те, що позивачем порушено порядок стягнення дострокової заборгованості за кредитним договором та що не надано доказів отримання цієї досудової вимоги відповідачем, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування» у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит. Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені.
Відповідно до матеріалів справи, а саме повідомлення-вимоги від 27.08.2025 року, описом вкладення у цінний лист, списком відправки досудових вимог, вимога була направлена за адресою відповідача, яку ОСОБА_1 вказав при укладенні договору, тобто банк виконав в повній мірі процесуально-правовий обов`язок саме у направленні відповідних документів за адресою, відомою банку та зазначеною у договорі, а не у забезпеченні їх фактичного отримання відповідачем, що фактично відповідає вимогам ЦПК України. 
Враховуючи вищенаведене суд не вбачає порушення позивачем порядоку стягнення дострокової заборгованості за кредитним договором, оскільки банк направив вимогу до ОСОБА_1 27.08.2025 року, а позов подано 23.01.2026 року, що відповідає і не порушує норми ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування».
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).
Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України).
Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Враховуючи викладене, оскільки відповідач ухиляється від сплати боргу в добровільному порядку суд вважає за необхідне, частково задовольнити позовні вимоги та стягнути з нього на користь позивача заборгованість по кредитному договору в сумі 44374, 81 гривня, з яких: строкова заборгованість по основному боргу - 24322, 5 гривень, заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) – 20049, 29 гривень, строкова заборгованість по процентах – 0, 31 гривень, заборгованість по процентам (в т. ч. прострочена) – 2, 71 гривень.
Щодо вимог про стягнення комісії за обслуговування кредитної заборгованості суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною першою статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначення умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
З розрахунків заборгованості за кредитним договором вбачається, що до загального розміру заборгованості відповідача станом на 30 вересня 2025 року включено заборгованість за комісією за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 47900, 65 грн. /а.с. 31/.
Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
Відповідно до частини першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частини першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Відповідні висновки містяться у постанові Великої палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження №14-44цс21).
З договору про надання споживчого кредиту № 4130211-904 вбачається, що позичальнику встановлено комісію за обслуговування кредиту 6,9 % щомісячно від наданої банком суми кредиту (п. 1.4 Договору), однак без уточнення найменування конкретної послуги та систематичності її надання.
Таким чином, вказані умови договору не містять розмежування платних та безоплатних послуг, як і не містять найменування цих послуг, а тому передбачають виключно платні послуги стосовно обслуговування кредиту, в тому числі, слід розуміти, і послуги на вимогу споживача не частіше одного разу на місяць повідомляти йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надання виписки з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформації про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншої інформації, що суперечить вимогам частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування», за яким надання таких послуг передбачено безоплатно.
Позивачем не надано жодних доказів на підтвердження надання послуг за які необхідно нараховувати щомісячну комісію.
Враховуючи те, що позивачем встановлено щомісячну плату за послуги банку, в тому числі й за ті, які за законом за умовами їх надання один раз на місяць повинні надаватись безоплатно, то позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за комісією є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
На підставі вищевикладеного з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача АТ "Таскомбанк" слід стягнути судові витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 1333, 86 гривень.
У відзиві на позовну заяву представник відповідача просив стягнути з позивача на користь відповідача ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в сумі 8000 гривень.
На підтвердження понесених витрат у справі, до суду надано: копію договору про надання правничої допомоги від 04.03.2026 року, який укладено між адвокатом Скользнєвою Валерією Владимславівною та ОСОБА_1 /а.с. 162/, акт здачі-прийому наданих послуг згідно договору від 04.03.2026 /а.с. 163/, квитанцію до прибуткового касового ордеру № б/н від 11.03.2026 року /а.с. 163 на звороті/, ордер на надання правничої допомоги /а.с. 164/.
Вирішуючи питання про відшкодування витрат на правничу правничу допомогу, суд враховуючи обставини справи, складність справи, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, обсяг наданих адвокатом послуг та обсяг виконаних робіт, ціну позову та (або) значення справи для сторони, вважає, що витрати за надання професійної правничої допомоги адвоката, понесені відповідачем, підлягають до часткового задоволення, в розмірі 4000,00 грн.
При цьому, суд зазначає, що справа не є складною, не потребувала значного часу для аналізу нормативно-правового регулювання та судової практики. Фактичні обставини, які підлягали встановленню також не потребували надмірних трудових затрат для їх доказування.
Керуючись ст.ст. 134, 141, 258, 259, 263-265, 280-282, 284 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позов Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк», код ЄДРПОУ 09806443, що зареєстроване за адресою: вул. Симона Петлюри, 30, м. Київ, 01032, кредитну заборгованість за заявою-договором № 4130211-904 про надання споживчого кредиту від 01.07.2024 року станом на 30.09.2025 року в сумі 44374 (сорок чотири тисячі триста сімдесят чотири) гривні 81 копійка, з яких: строкова заборгованість по основному боргу - 24322, 5 гривень, заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) – 20049, 29 гривень, строкова заборгованість по процентах – 0, 31 гривень, заборгованість по процентам (в т. ч. прострочена) – 2,71 гривень та судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1333, 86 гривень.
В решті позовних вимог відмовити.
Стягнути з Акціонерного товариства «Таскомбанк» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в сумі 4000 гривень.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Повний текст рішення суду складено 6 травня 2026 року.

Суддя М.М. Лях