П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 560/3645/26 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Салюк П.І. 
Суддя-доповідач - Мацький Є.М. 
27 квітня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Мацького Є.М. 
суддів: Залімського І. Г.  Сушка О.О. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 березня 2026 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, 
В С Т А Н О В И В :
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 10.03.2026 визнано неповажними причини пропуску строку звернення до суду, позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , залишено без руху.

Вказано, що недоліки позовної заяви можуть бути усунуті шляхом надання документального обґрунтованого пояснення щодо інших причин пропуску строку звернення до суду з позовними вимогами про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №0228340705, №0228350705, №0228360705, №0228370705 від 30.09.2025.

20.03.2026 від позивача до суду надійшла заява про поновлення пропуску строку, в якій позивач вказує, що відповідно до довідки від 16.03.2026 року яка видана ТОВ ГЕРДОНД , на виконання умов договору від 20.12.2025 року ОСОБА_1 виконував як виконавць договору обслуговування генераторів замовника в період з 20.12.2025 року по 30.12.2025 року та з 25.01.2026 року по 05.03.2026 року. В період з 02.01.2026 року по 24.01.2026 року ОСОБА_2 перебував на лікуванні в медичному центрі з діагнозом Р10, Р10.2( копія довідки № 017). Враховуючи викладені обставини просить визнати причини пропуску строку на звернення до суду поважними та поновити строк на звернення до суду.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла таких висновків.

Частиною першою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з абзацом першим частини другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень. Якщо рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень не було прийнято та (або) вручено суб`єктом владних повноважень позивачу у строки, встановлені законом, то для звернення до адміністративного суду встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня звернення позивача до суб`єкта владних повноважень із відповідною скаргою на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Отже, Кодекс адміністративного судочинства України передбачає можливість установлення іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, а також спеціального порядку обчислення таких строків. Такі спеціальні строки мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним строком звернення до адміністративного суду, визначеним частиною другою статті 122 цього Кодексу, а також скороченими строками, визначеними частиною четвертою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Спеціальною нормою, яка встановлює порядок оскарження рішень контролюючих органів, є стаття 56 Податкового кодексу України. З її змісту вбачається, що у платника податків є право розсуду в обранні адміністративного та/або судового порядку оскарження такого рішення після його отримання. Обрання платником податків в першу чергу адміністративного порядку оскарження рішення не виключає можливості надалі звернутися до суду з відповідним позовом, що визнається досудовим порядком вирішення спору. Водночас якщо після отримання рішення контролюючого органу платник податків звертається до суду з позовом, його право на адміністративне оскарження такого рішення втрачається.

Пунктом56.18 статті 56 Податкового кодексу України визначено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

Відповідно до пункту56.19 статті 56 Податкового кодексу України у разі коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

Згідно з позицією Верховного Суду, наведеною в постанові від 27.01.2022 по справі №160/11673/20, процесуальний строк звернення до суду з позовом про скасування податкового повідомлення-рішення (рішення про застосування штрафних санкцій) у випадку, якщо платником податків не використовувалася процедура досудового вирішення спору (адміністративного оскарження) визначається частиною другою статті 122 КАС України становить шість місяців і обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Такий висновок не суперечить пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України, який закріплює право на звернення до суду з позовом у будь-який момент після отримання такого рішення, але при реалізації цього права має враховуватися строк давності.

Пункт 56.19 статті 56 Податкового кодексу України прямо встановлює строк для звернення до суду у разі застосування платником податку досудового порядку оскарження податкового повідомлення-рішення чи іншого рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання, і цей строк становить один місяць від наступного дня після закінчення процедури адміністративного оскарження.

Норма пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України не визначає процесуального строку звернення до суду і, відповідно, не є спеціальною щодо норми пункту 56.19 статті 56 Податкового кодексу України.

Водночас норма п. 56.19 ст. 56 ПК України є спеціальною щодо норми ч. 4 ст. 122 КАС України, а отже має перевагу в застосуванні у податкових спорах і регулює оскарження в судовому порядку податкових повідомлень-рішень та інших рішень контролюючих органів про нарахування грошових зобов`язань за умови попереднього використання позивачем досудового порядку вирішення спору. Вона встановлює строк для їх оскарження протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до п. 56.17 ст. 56 ПК України.

Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 липня 2025 року у справі № 500/2276/24.

З доданих до позовної заяви документів встановлено, що податкові повідомлення-рішення №0228340705, №0228350705, №0228360705, №0228370705 від 30.09.2025 оскаржені позивачем в адміністративному порядку до Державної податкової служби України.

Рішеннями Державної податкової служби України від 17.12.2025 залишено скарги позивача без задоволення. Вказані рішення ОСОБА_3 отримала 23.12.2025.

Отже, у спірних правовідносинах застосовується місячний строк звернення до суду, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження.

З позовом про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень позивач звернувся до суду 09.03.2026, тобто поза межами місячного строку.

Апелянт причини пропуску звернення до суду обґрунтовує тим, що в період з 20.12.2025 року по 30.12.2025 року та з 25.01.2026 року по 05.03.2026 року. В період з 02.01.2026 року по 24.01.2026 року ОСОБА_2 перебував на лікуванні в медичному центрі з діагнозом Р10, Р10.2.

Апеляційний Суд враховує, що наведені апелянтом обставини не свідчать про наявність об`єктивних та непереборних перешкод для своєчасного звернення до суду.

Зокрема, відповідно до довідки №017, позивач у період з 02.01.2026 по 24.01.2026 перебував на лікуванні у медичному центрі ТОВ "Мед-Детокс", однак вказана довідка не містить відомостей про проходження позивачем стаціонарного лікування чи обмеження його у пересуванні або здатності здійснювати юридично значимі дії. Крім того, як вбачається з довідки, лікування здійснювалося у місті Хмельницькому, що не свідчить про неможливість позивача реалізувати свої процесуальні права, у тому числі шляхом звернення за правовою допомогою чи уповноваження представника для вчинення відповідних дій.

Апеляційний Суд зазначає, що в інші періоди, на які посилається апелянт (зокрема виконання договірних зобов`язань у періоди з 20.12.2025 по 30.12.2025 та з 25.01.2026 по 05.03.2026), апелянт здійснював господарську діяльність, що свідчить про його фактичну працездатність та можливість організовувати свою діяльність, у тому числі й щодо захисту своїх прав.

У постанові від 02.12.2021 у справі №640/20314/20 Верховний Суд досліджуючи питання щодо поважності причин пропуску процесуального строку зазначив, що причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, при цьому такі обставини повинні бути підтверджені належним чином.

Апелянт не надав належних доказів наявності об`єктивних перешкод для звернення до адміністративного суду та не навів поважних обставин, які не залежали від його волевиявлення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами, що перешкоджали звернутись до суду в межах встановленого строку.

Відповідно до пункту 9 частини 4 статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених частиною 2 статті 123 цього Кодексу.

Апелянт не навів обставин, які б свідчили про об`єктивну неможливість вчасного звернення до суду, тому суд першої інстанції вірно позовну заяву повернув апелянту.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 березня 2026 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України. 

Головуючий	 		Мацький Є.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Залімський І. Г.    Сушко О.О.