Справа № 560/10055/26
	
РІШЕННЯ
іменем України

22 червня 2026 року	м. Хмельницький	

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Печеного Є.В., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання неправомірними дії, визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання неправомірними дії, визнання протиправною та скасування постанови.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що постанова державного виконавця про накладення штрафу є протиправною, оскільки невиконання рішення суду у встановлений строк було зумовлене відсутністю бюджетного фінансування, що не залежить від волі військової частини. 
Вказує, що військова частина вживала заходів для виконання судового рішення, звернувшись до уповноважених органів щодо виділення необхідних коштів. 
Відтак, на думку позивача, державний виконавець не врахував наявність поважних причин невиконання рішення та безпідставно застосував до позивача штрафні санкції.
Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 05.06.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за цим позовом та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників (у письмовому провадженні) з урахуванням положень статті 287 КАС України. 
Відповідач подав до суду відзив на позов, в якому зазначив, що оскаржувану постанову про накладення штрафу винесено правомірно, оскільки на момент її прийняття рішення суду боржником не було виконано. 
Стверджує, що державний виконавець діяв у межах повноважень та відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», тому підстав для задоволення позову немає.
У судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомленні судом належним чином. 
Причини неявки до суду не повідомили.
Відповідно до частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Тому, враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення справи, суд вважає, що справу №560/10055/26 необхідно розглянути без участі учасників справи за наявними матеріалами справи у письмовому проваджені.
Згідно з приписами статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, суд встановив такі обставини справи та надав їм правову оцінку.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 09.01.2026 по справі №560/9927/25 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 17.11.2017 по 09.05.2025. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 17.11.2017 по 09.05.2025 у розмірі 614 090 (шістсот чотирнадцять тисяч дев`яносто) грн 69 коп.
Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 09.01.2026 набрало законної сили 10.02.2026.
28.02.2026 Хмельницьким окружним адміністративним судом видано виконавчий лист у справі №560/9927/25.
11.03.2026 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України відкрито виконавче провадження № 80480168 з примусового виконання виконавчого листа №560/9927/25 виданого Хмельницьким окружним адміністративним судом.
24.04.2026 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України винесено постанову про накладання штрафу у розмірі 5100,00 грн. у виконавчому провадженні № 80480168 за невиконання рішення суду.
Не погоджуючись із правомірністю прийняття відповідачем постанови від 24.04.2026 ВП № 80480168 про накладення штрафу, позивач звернувся з цим позовом до суду.
Суд, надаючи оцінку спірним правовідносинам, зазначає наступне.
Спеціальним законом, що регулює порядок вчинення виконавчих дій є Закон України "Про виконавче провадження".
Згідно з статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, як виконавчі листи.
Приписами пункту 1 частини 2 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Згідно з частиною 6 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).
Відповідно до частини 1 статті 63 Закону України "Про виконавче провадження" за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
За змістом частини 2 статті 63 Закону України "Про виконавче провадження" у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу.
Положеннями статті 75 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
Отже, з урахуванням положень статті 63 Закону України "Про виконавче провадження" підставою для прийняття рішення про накладення штрафу, передбаченого частиною 1 статті 75 Закону України "Про виконавче провадження", є встановлення державним виконавцем факту невиконання рішення, за яким боржник зобов`язаний вчинити певні дії. При цьому, таке невиконання повинно існувати на день винесення постанови про накладення штрафу, а причиною невиконання - обставини, які залежать від боржника.
Підставою для застосування до позивача штрафу слугувало невиконання Військовою частиною НОМЕР_1 рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 09.01.2026 по справі №560/9927/25.
Однак, суд встановив, що на виконання рішення суду у справі №560/9927/25 Військовою частиною НОМЕР_1 нараховано ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 17.11.2017 по 09.05.2025 (розрахунок від 28.04.2026).
Позивач зазначає, що не може виконати судове рішення у справі №560/9927/25 на цей час з підстав, що не залежать від нього, а саме, через відсутність грошових коштів на рахунках для погашення заборгованості, щодо фінансування видатків для виконання судових рішень по КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки».
Відповідно до частин 1, 2 статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.
Згідно з пунктами 20, 29 частини 1 статті 116 Бюджетного кодексу України взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.
Відповідно до пункту 1.3 Правил організації фінансового забезпечення військових частин, установ, організацій Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту, затверджених наказом Міністерства оборони України від 22.05.2017 №280 (далі - Правила №280), розпорядниками бюджетних коштів за кошторисом Міністерства оборони України є: Міністр оборони України головний розпорядник; командувачі (начальники) видів Збройних Сил України, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, інших органів військового управління (крім військових комісаріатів (територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки)), Голова Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту, які включені до мережі головного розпорядника коштів, розпорядники коштів нижчого рівня (далі розпорядники коштів другого рівня); командири військових частин, які включені до мережі головного розпорядника коштів або розпорядника коштів другого рівня, розпорядники коштів нижчого рівня (далі розпорядники коштів третього рівня).
Розпорядники коштів третього рівня реалізують свої функції через фінансові органи військових частин.
Згідно з пунктом 2.23 Правил №280 військова частина має право здійснювати видатки виключно в межах асигнувань, затверджених кошторисами і планами асигнувань загального фонду бюджету, планами спеціального фонду за наявності витягів із річного розпису асигнувань державного бюджету, помісячного розпису асигнувань загального фонду державного бюджету, помісячного розпису спеціального фонду державного бюджету, а також у передбачених випадках згідно з річним розписом витрат спеціального фонду державного бюджету з розподілом за видами надходжень, доведених органом Державної казначейської служби України, що підтверджує відповідність цих документів даним казначейського обліку.
Пунктом 2.32 Правил №280 визначено, що з метою своєчасного та повного отримання коштів відповідно до затверджених кошторисів, планів асигнувань загального фонду бюджету та плану спеціального фонду протягом поточного місяця військова частина здійснює аналіз стану виконання кошторису, уточнює потребу в коштах на наступний місяць і до 20 числа кожного місяця подає заявки (крім потреби в коштах на виплату грошового забезпечення та підйомної допомоги).
Відповідно до пункту 3 Правил №280 фінансове забезпечення військової частини здійснюється відповідно до затверджених у встановленому порядку кошторисів за рахунок коштів загального та спеціального фондів Державного бюджету України.
При цьому, Військова частина НОМЕР_1 є розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня, тоді як розпорядником бюджетних асигнувань вищого рівня є Міністерство оборони України.
Оскільки Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України, то виконання рішення суду у справі №560/9927/25 не залежить лише від Військової частини НОМЕР_1 , так як фінансування військових частин здійснюється на підставі затвердженого кошторису Міністерства оборони України та внесених змін до нього.
Внесення змін до кошторису та затвердження додаткових видатків здійснюється Департаментом Соціального забезпечення Міністерства оборони України.
Водночас, командуванням Військової частини НОМЕР_1 направлено до начальника забезпечувального фінансового органу (відповідального за бюджетну програму) основну заявку - розрахунок на фінансування для виплати грошового забезпечення та підйомної допомоги військовослужбовцям, виконання рішень судів та видатків за КЕКВ 2800 "Інші поточні видатки" за напрямом грошового забезпечення від 27.04.2026 №1171/423.
При наданні оцінки вжитим позивачем заходів щодо виконання рішення суду не встановлено наявності вини та умислу на навмисне невиконання рішення у справі №560/9927/25 боржником.
Встановлені судом обставини свідчать про те, що позивачем вживались можливі та необхідні заходи з метою виконання рішення, однак невиконання пов`язане саме з відсутністю наявних асигнувань, а не з недобросовісними діями самого боржника. З огляду на це, невиконання рішення боржником в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатись невиконанням рішення без поважних причин.
Згідно із правовою позицією Верховного Суду, сформованою у постановах від 21.11.2018 у справі №373/436/17, від 15.05.2020 у справі №812/1813/18, від 21.05.2020 у справі №310/6910/16-а, від 19.02.2020 у справі №821/1491/17, невиконання боржником судового рішення в частині виплати грошових коштів стягувачу за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатись невиконанням рішення без поважних причин.
У постанові від 20.05.2021 у справі №420/5465/18 Верховний Суд вказав на те, що умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. Залежно від характеру правовідносин і змісту зобов`язання поважними причинами можуть визнаватись такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для виконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.
Відтак суд вважає, що наявні обставини, які свідчать про об`єктивну неможливість позивача виконати рішення суду на цей час (в частині виплати коштів) без вчинення кореспондуючих дій розпорядником вищого рівня (в частині виділення фінансування). Зазначене виключає обставину невиконання рішення без поважних причин, що свідчить про наявність підстав для скасування спірної постанови.
Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також письмові доводи сторін, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3328,00 грн. Оскільки позов задоволено повністю, на користь позивача підлягають присудженню судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3328,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 242-246, 250, 255, 268-272, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:
Адміністративний позов Військової частини НОМЕР_1 - задовольнити повністю.
Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 24.04.2026 ВП№80480168 про накладення штрафу.
Стягнути на користь Військової частини НОМЕР_1 сплачений судовий збір в розмірі 3328 (три тисячі триста двадцять вісім) грн 00 коп за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:	Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_2 ) 	
Відповідач:	Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (вул. Тернопільська, 13/2, м. Хмельницький, Хмельницький р-н, Хмельницька обл., 29018 , код ЄДРПОУ - 35092158) 	
 		
Головуючий суддя 		Є.В. Печений