Справа № 682/1186/26
Провадження № 1-кп/682/115/2026 

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 травня 2026 року м. Славута
Славутський міськрайонний суд Хмельницької області в складі : 
головуючої судді ОСОБА_1 
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 
прокурора Шепетівської окружної прокуратури ОСОБА_3 
обвинуваченого ОСОБА_4 
потерпілого ОСОБА_5 
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 12026244160000040 від 24.04.2026 року за обвинуваченням  ОСОБА_4 ,    ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Славута Хмельницької області, громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого, на утриманні малолітніх (неповнолітніх) дітей та осіб похилого віку не маючого, тимчасово не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, 
у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.357 КК України, 
в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 перебуваючи 01.04.2026, близько 16.00 години, неподалік магазину «Гуртовня», який розташований по вулиці Антона Сокола, 33 в місті Славута Шепетівського району Хмельницької області, на дорозі знайшов гаманець, у якому виявив банківську (платіжну) картку НОМЕР_1 , видану АТ КБ «Приватбанк», що належить ОСОБА_5 . В подальшому ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що виявлена ним банківська картка № НОМЕР_1 , видана АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_5 , є засобом доступу до банківського рахунку, а наявні на банківському рахунку грошові кошти є чужою власністю, не вчинив жодних дій щодо встановлення власника картки чи її повернення.
Так, маючи прямий умисел, спрямований на привласнення офіційних документів, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій і бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, маючи на меті подальше використання картки у власних корисливих цілях, а саме - для заволодіння грошовими коштами, привласнив вказану картку, яка відповідно до ст. 1 Закону України «Про інформацію», пунктів 1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1 п.15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність», примітки до ст. 358 КК України є офіційним документом, оскільки містить зафіксовану на матеріальному носієві інформацію, яка підтверджує та посвідчує певні факти, які здатні спричинити наслідки правового характеру та видана повноважною особою юридичної особи, а саме, - імітована АТ КБ «Приватбанк» з дотриманням визначеної законом форми та містить передбачені законом реквізити, таким чином позбавивши ОСОБА_5 можливості використовувати зазначену картку за призначенням, тобто умисно привласнив вказаний офіційний документ. 
Після цього, ОСОБА_4 , 01.04.2026, перебуваючи у магазині «Сімейний», розташований по вулиці Богдана Хмельницького в місті Славута Шепетівського району Хмельницької області, використовуючи банківську (платіжну) картку № НОМЕР_1 , видану АТ КБ «Приватбанк» та яка належить ОСОБА_5 , за допомогою платіжного терміналу, отримавши доступ до банківського рахунку НОМЕР_2 , належного ОСОБА_5 , заволодів його грошовими коштами на загальну суму 1246,50 гривень, шляхом розрахунку, у даному магазині за придбаний товар.
Таким чином, ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення (кримінальний проступок), передбачений ч. 1 ст. 357 КК України - привласнення офіційного документу, вчиненого з корисливих мотивів.
05.05.2026 року між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 укладено угоду про примирення, у відповідності до вимог ст. 468, 469, 470, 472 КПК України.
Згідно умов вказаної угоди потерпілий ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 1 ст.357 КК України щодо обставин, викладених в обвинувальному акті від 30.04.2026 року, ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення. 
Сторони угоди за взаємною згодою визначили вид та міру покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 у разі затвердження такої угоди за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.357 КК України у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 
В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ст. 473,476 КПК України та наслідки її невиконання.
Потерпілий ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні просив суд затвердити угоду про примирення, укладену між ним та обвинуваченим ОСОБА_4 , претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого немає, ОСОБА_4 відшкодував завдану йому матеріальну шкоду.
Обвинувачений ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні просив затвердити угоду про примирення та призначити узгоджене сторонами угоди покарання, беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.357 КК України, вчиненого при обставинах, зазначених в обвинувальному акті від 30.04.2026 р., дав згоду на застосування до нього узгодженого виду та розміру покарання.
Пояснив, що він розуміє права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, який буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом, відтак просить затвердити угоду. В судовому засіданні повідомив про свою фінансову спроможність сплатити штраф у розмірі, визначеному в угоді про визнання винуватості.
Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги КК України та КПК України, просить угоду затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджене в угоді покарання.
Вирішуючи питання щодо наявності підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно ч.3 ст.469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Укладення угоди про примирення у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, не допускається. 
Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_4 визнав себе винуватим, відноситься до кримінального проступку.
Судом встановлено та будь-ким з учасників кримінального провадження не заперечується факт вчинення ОСОБА_4 кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.357 КК України при обставинах, вказаних в обвинувальному акті.
В угоді про примирення сторонами угоди вказано пом`якшуючі обставини, передбачені ст.66 КК України, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину. 
Відповідно до укладеної угоди та обвинувального акту обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, передбачені ст.67 КК України, відсутні.
Судом встановлено, що зміст угоди про примирення відповідає вимогам ст.471 КПК України та КК України, обвинувачений цілком розуміє положення ч.4 ст.474 КПК України.
Також судом встановлено, що обвинувачений повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про примирення, а також розуміє наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про примирення, які передбачені ст.476 КПК України.
При узгоджені виду та міри покарання сторони угоди, крім врахування сукупності пом`якшуючих обставин та за відсутності обтяжуючих обставин, даних про особу обвинуваченого, виходили з того, що таке покарання має відповідати загальним засадам призначення покарання та має бути необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.
Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, потерпілого, вивчивши обвинувальний акт та інші матеріали судового провадження, що наявні у розпорядженні суду, вивчивши та перевіривши на відповідність вимогам закону угоду про примирення, суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, умови угоди відповідають вимогам КПК України та КК України, в тому числі узгоджене сторонами угоди покарання відповідає вимогам закону про кримінальну відповідальність.
Відповідно до ч.5 ст.65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди. Отже, закон дозволяє зазначеним вище суб`єктам кримінального провадження самостійно визначити вид покарання, яке понесе винна особа.
Суд, при ухваленні вироку на підставі угоди та призначенні покарання, зобов`язаний перевірити угоду на відповідність вимогам кримінального процесуального закону та закону про кримінальну відповідальність. За таких обставин сторони угоди, визначаючи покарання, зобов`язані дотримуватись положень розділу ХІ «Призначення покарання» Загальної частини КК України.
Відповідно до п.12 постанови Пленуму ВССУ № 13 від 11.12.2015 «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» сторони мають право узгоджувати покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання (п.3 ч.1 ст.65 КК України). 
Суд вважає, що зміст угоди про примирення, укладеної між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 не суперечить інтересам суспільства, у ній повною мірою забезпечено баланс інтересів сторін угоди про примирення для цілей норм ч.4 ст.469, п.7 ст.474 КПК України.
Узгоджене сторонами угоди покарання за видом та розміром відповідає вимогам ст. 65-67 КК України і не виходить за межі загальних засад призначення покарання, встановлених законом України про кримінальну відповідальність, зокрема ст.53 КК України.
Беручи до уваги, що в діях обвинуваченого є кілька обставин, які пом`якшують його покарання, зокрема, щире каяття у скоєному, активне сприяння розкриттю злочину, враховуючи дані про його особу, суд погоджується з позицією сторін угоди про примирення та при призначенні покарання вважає за можливе призначити покарання в межах санкції ст.357 ч.1 КК України у виді штрафу, яке на думку суду буде необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження скоєння ним нових злочинів.
Підстав, передбачених ч.7 ст.474 КПК України, для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості судом не встановлено.
Враховуючи викладене, оскільки умови угоди відповідають вимогам КПК України, КК України та інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, суд, враховуючи наведені доводи сторін кримінального провадження, дійшов до висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про примирення, вважає доведеним у судовому засіданні, що ОСОБА_4 вчинив кримінальний проступок - привласнення офіційного документу, з корисливих мотивів та його правильно кваліфіковані  за ч. 1 ст.357 КК України, за який належить призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами угоди покарання.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати у справі відсутні.
Підстав для обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 суд не вбачає.
Керуючись ст. 100, 314, 374, 475 КПК України, -
у х в а л и в:
Затвердити угоду про примирення від 05.05.2026 року, укладену між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 12026244160000040 від 24.04.2026 року.
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.357 КК України та призначити узгоджене сторонами угоди покарання за ч.1 ст. 357 КК України у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.
Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до кримінальної відповідальності, встановленої законом.
Скасувати арешт накладений відповідно до ухвали слідчого судді Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 28.04.2026 року на банківську картку № НОМЕР_1 , яка видана АТ КБ "ПриватБанк" на ім`я ОСОБА_5 . 
Речові докази у справі:
- банківську картку № НОМЕР_1 , яка емітована на ім`я ОСОБА_5 в AT КБ «ПриватБанк» – повернути за належністю потерпілому ОСОБА_5 .
Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду через Славутський міськрайонний суд Хмельницької області протягом 30 днів з дня його проголошення :
обвинуваченим виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання, невиконання судом вимог, встановлених частинами 5-7 статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;
потерпілим виключно з підстав призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання, нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами 6-7 ст.474 КПК України;
прокурором, виключно з підстав: призначення покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч.3 ст.469 КПК України угода не може бути укладена.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Сторони можуть отримати інформацію щодо даної справи за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України за посиланням https://sl.km.court.gov.ua/sud2214/.

Головуючий суддя                        ОСОБА_1