ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

24 квітня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/23334/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Юрко І.В. (доповідач),
суддів: Білак С.В., Чабаненко С.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 січня 2026 в адміністративній справі №160/23334/25 (головуючий суддя першої інстанції - Голобутовський Р.З.) Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Головне управління ДПС у Дніпропетровській області 13.08.2025 року звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив:
- стягнути податковий борг з платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до бюджету у сумі 433533,23 грн..
ОСОБА_1 25.09.2025 року також звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із зустрічним позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 08.07.2024 року:
- №1576541-2415-0424-UA12120050000027007 на суму 2835,00 грн.;
- №1576529-2415-0424-UA12120050000027007 на суму 6142,50 грн.;
- №1576518-2415-0424-UA12120050000027007 на суму 6331,50 грн.;
- №1576545-2415-0424-UA12120050000027007 на суму 21522,00 грн.;
- №1576532-2415-0424- UA12120050000027007 на суму 23315,50 грн.;
- №1576520-2415-0424-UA12120050000027007 на суму 24032,90 грн.;
- №1576537-2415-0424-UA12120050000027007 на суму 26436,00 грн.;
- №1576527-2415-0424- UA12120050000027007 на суму 28639,00 грн.;
- №1576517-2415-0424-UA12120050000027007 на суму 29520,20 грн.;
- №1576546-2415-0424-UA12120050000027007 на суму 48963,00 грн.;
- №1576535-2415-0424- UA12120050000027007 на суму 106086,50 грн.;
- №1576521-2415-0424-UA12120050000027007 на суму 109350,70 грн..

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 січня 2026 року адміністративний позов про стягнення податкового боргу залишено без задоволення, зустрічну позовну заяву про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задоволено в повному обсязі.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду та прийняти постанову про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 

В обґрунтування скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Скаржник вказує, що визначення належності будівлі до того чи іншого класу будівель проводиться на підставі документів, що підтверджують їх право власності з врахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення такого об`єкта нерухомості згідно з Державним класифікатором будівель та споруд ДК 018-2000. Правовою підставою для отримання пільги зі сплати податку є одночасна сукупність двох умов: особа є сільськогосподарським виробником; дане нерухоме майно віднесено до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 та використовується безпосередньо у сільськогосподарській діяльності такої особи. Скаржник вважає, що будівлі не підпадають під дію п.п. «ж» п.п.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПКУ та є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, а тому спірне податкове повідомлення-рішення є правомірним, наслідком чого є наявність у позивача безспірної заборгованості.
ОСОБА_1 відзив на апеляційну скаргу ГУ ДПС у Дніпропетровській області не подав, що не перешкоджає розгляду справи.
У період з 01.04.2026 року по 17.04.2026 року суддя-член колегії Чабаненко С.В. перебувала на лікарняному.
Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до частин першої та другої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, встановила наступне.
Головне управління ДПС в Дніпропетровській області є суб`єктом владних повноважень, який в даних правовідносинах реалізує надані йому Податковим кодексом України повноваження.
ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області як платник податків.
В інтегрованих картках платника податків ОСОБА_1 обліковується податковий борг на загальну суму 433533,23 грн..
Як зазначено в позові ГУ ДПС в Дніпропетровській області заборгованість по земельному податку з фізичних осіб виникла в результаті несплати платником податків у встановлений термін сум грошових зобов`язань у розмірі 358,43 грн. згідно податкового повідомлення-рішення №268894-2412-0463-UA12020010000033698 від 07.03.2024 року, термін сплати 01.07.2024 року на суму 176,38 грн. та пені, яка нарахована згідно зі ст. 129 ПК України в сумі 182,05 грн..
Також заборгованість по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, яка виникла в результаті несплати платником податків у встановлений термін сум грошових зобов`язань у розмірі 433174,80 грн, згідно податкових повідомлень-рішень від 08.07.2024 року з терміном сплати 04.10.2024 року:
- №1576541-2415-0424-UA12120050000027007 на суму 2835,00 грн.;
- №1576529-2415-0424-UA12120050000027007 на суму 6142,50 грн.;
- №1576518-2415-0424-UA12120050000027007 на суму 6331,50 грн.;
- №1576545-2415-0424-UA12120050000027007 на суму 21522,00 грн.;
- №1576532-2415-0424- UA12120050000027007 на суму 23315,50 грн.;
- №1576520-2415-0424-UA12120050000027007 на суму 24032,90 грн.;
- №1576537-2415-0424-UA12120050000027007 на суму 26436,00 грн.;
- №1576527-2415-0424- UA12120050000027007 на суму 28639,00 грн.;
- №1576517-2415-0424-UA12120050000027007 на суму 29520,20 грн.;
- №1576546-2415-0424-UA12120050000027007 на суму 48963,00 грн.;
- №1576535-2415-0424- UA12120050000027007 на суму 106086,50 грн.;
- №1576521-2415-0424-UA12120050000027007 на суму 109350,70 грн..
Не погоджуючись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є власником наступних об`єктів нежитлової нерухомості:
- нежитлового приміщення - загальною площею 1632,1 кв.м. за адресою: Дніпропетровська обл., Павлоградський р-н, с. Булахівка, частка власності 1/1 з 02.06.2016;
- нежитлового приміщення-будинку тваринника - загальною площею 94,5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , частка власності 1/1 з 07.0 2.2020;
- нежитлової будівлі - загальною площею 440,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , частка власності 1/1 з 21.02.2020;
- нежитлової будівлі - загальною площею 358,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , частка власності 1/1 з 21.02.2020.
Керуючись пп. 266.7.1 п. 266.7 ст. 266 ПК України Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області 08.07.2024 року сформовані податкові повідомлення-рішення (форма Ф) (код бюджетної класифікації 18010300), а саме:
1. нежитлове приміщення загальною площею 1632,1 кв.м. за адресою: Дніпропетровська обл., Павлоградський р-н, с. Булахівка:
- за 2021 рік №1576546-2415-0424-UA12120050000027007 на суму 48963,00 грн.;
- за 2022 рік №1576535-2415-0424-UA12120050000027007 на суму 106086,50 грн.;
- за 2023 рік №1576521-2415-0424-UA12120050000027007 на суму 109350,70 гривень;
2. нежитлове приміщення загальною площею 94,5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 :
- за 2021 рік №1576541-2415-0424-UA12120050000027007 на суму 2835,00 грн.;
- за 2022 рік №1576529-2415-0424-UA12120050000027007 на суму 6142,50 грн.;
- за 2023 рік №1576518-2415-0424-UA12120050000027007 на суму 6331,50 грн.;
3. нежитлове приміщення загальною площею 440,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 :
- за 2021 рік №1576537-2415-0424-UA12120050000027007 на суму 26436,00 грн.;
- за 2022 рік №1576527-2415-0424-UA12120050000027007 на суму 28639,00 грн.;
- за 2023 рік №1576517-2415-0424-UA12120050000027007 на суму 29520,20 грн.;
4. нежитлова будівля загальною площею 358,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 :
- за 2021 рік №1576545-2415-0424-UA12120050000027007 на суму 21522,00 грн.;
- за 2022 рік №1576532-2415-0424-UA12120050000027007 на суму 23315,50 грн.;
- за 2023 рік №1576520-2415-0424-UA12120050000027007 на суму 24032,90 грн..
11.12.2024 року ОСОБА_1 звернувся до ГУ ДПС у Дніпропетровській області із заявою про проведення звірки наявних у нього об`єктів житлової та нежитлової нерухомості та про проведення перерахунку суми податку на нерухоме майно за 2021, 2022, 2023 роки.
В заяві вказано, що його основним видом діяльності є КВЕД 01.45 Розведення овець і кіз, а тому відповідно до п. «ж» пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України не є об`єктом оподаткування будівлі та споруди сільськогосподарських виробників.
02.06.2025 року податковим органом повідомлено, що відповідно до реєстраційно-облікових даних платника податків ОСОБА_1 , повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (форма 20-ОПП) до переліку об`єктів оподаткування не подавались, господарська діяльність не проводилась, а тому підстави для застосування п.п. «ж» п.п. 266.2.2 п. 266.2 ст.266 ПК України до ОСОБА_1 відсутні.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюється Податковим кодексом України від 02.12.2010 року №2755-VI.
Відповідно до п.п.10.1.1 п.10.1 ст.10 ПК України до місцевих податків належить, зокрема, податок на майно, відмінне від земельної ділянки.
Підпунктом 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України передбачено, що грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.
Податковим зобов`язанням - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України (п.п. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 ПК України).
За визначенням підпункту 14.1.157 пункту 14.1 статті 14 ПК України податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.
Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України визначено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Згідно пункту 36.1 статті 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.
Згідно із пунктом 54.1, 54.5 статті 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/ або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
Якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право визначати у порядку, встановленому цим Кодексом, суми податкових та грошових зобов`язань платників податків.
Справляння податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, врегульовано нормами статті 266 ПК України.
Відповідно до пп.266.1.1 п. 266.1 статті 266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Згідно приписів пп.266.2.1 п.266.2 статті 266 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.
Відповідно до пп.266.3.1, 266.3.2 п.266.3 статті 266 ПК України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.
База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності
Згідно пп.266.5.1 п.266.5 ст.266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.
Підпунктом 266.6.1 п. 266.6 ст. 266 ПК України визначено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.
За положенням пп.266.7.1, 266.7.2 п.266.7 статті 266 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку
Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.
Разом з тим, відповідно до пп. «ж» пп.266.2.2. п.266.1 ст.266 ПК України не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.
Тобто, правовою підставою для отримання пільги зі сплати податку на нерухоме майно у вигляді звільнення від його сплати, є одночасна сукупність умов:
- така нежитлова будівля віднесена до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000;
- власником такої будівлі (юридична та фізична особа) є сільськогосподарський товаровиробник;
- така нежитлова будівля не здається її власником в оренду, лізинг, позичку.
Вказана правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 01.05.2024 року у справі № 600/5153/23-а.
Відповідно до пп.14.1.235 п.14.1 ст.14 ПК України «сільськогосподарський товаровиробник» - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми або фізична особа-підприємець, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.
Отже, це визначення застосовується для цілей глави 1 «Спрощена система оподаткування, обліку та звітності» розділу XIV «Спеціальні податкові режими» Податкового кодексу України і не застосовується у спірних правовідносинах щодо сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, урегульованих розділом ХІІ «Податок на майно».
Також визначення «сільськогосподарський товаровиробник» наявне у статті 1 Закону України «Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001 - 2004 років», якою передбачено, що сільськогосподарський товаровиробник - фізична або юридична особа, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією.
Крім того, законодавством з метою визнання осіб такими, що займаються сільськогосподарською діяльністю, вживається також поняття «виробники сільськогосподарської продукції».
Відповідно до статті 1 Закону України «Про сільськогосподарський перепис» виробниками сільськогосподарської продукції є юридичні особи всіх організаційно-правових форм господарювання та їх відокремлені підрозділи, фізичні особи (фізичні особи - підприємці, домогосподарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю, передбаченою класифікацією видів економічної діяльності, мають у володінні, користуванні або розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26 листопада 2020 року у справі №560/168/19.
Відповідно до коду 1271 державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 затвердженого Наказом Держстандарту України від 17.08.2000 року №507 клас будівель сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства включає в себе підкласи: 1271.1 Будівлі для тваринництва (зокрема, товарні та племінні ферми великої рогатої худоби, свиноферми та свинофабрики, вівцеферми, кролівничі та звірівницькі ферми, кінні заводи, собачі розплідники); 1271.2 Будівлі для птахівництва (зокрема, птахофабрики, та птахоферми, на підприємства по виробництву яєць та м`яса птиці, а також по вирощуванню гібридної птиці для товарних господарств і інкубаторно-птахівничі станції для виробництва добового молодняка птиці та інші); 1271.3 Будівлі для зберігання зерна (зокрема, зерносховища),1271.4 Будівлі силосні та сінажні (зокрема, силоси), 1271.5 Будівлі для садівництва, виноградарства та виноробства (зокрема, підвали, винокурні, винні ємкості), 1271.6 Будівлі тепличного господарства (зокрема, теплиці, сільськогосподарські, парники, оранжереї, заводи кормових антибіотиків), 1271.7 Будівлі рибного господарства (зокрема, підприємства по переробці риби); 1271.8 Будівлі підприємств лісівництва та звірівництва(зокрема, підприємства по переробці відходів тваринництва); 1271.9 Будівлі сільськогосподарського призначення інші (зокрема, підприємства виробничо-технічного обслуговування, які включають: бази зберігання мінеральних добрив та пестицидів, сільськогосподарської техніки та запасних частин, підприємства по ремонту сільськогосподарських машин та транспорту, станції біологічного захисту рослин).
Як зазначалось вище, перелік будівель, які не є об`єктами оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, визначений у підпункті 266.2.2. пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України.
Зокрема, згідно з пунктом «ж» цього підпункту не є об`єктом оподаткування: «будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку».
Детальний аналіз змісту цього пункту свідчить про те, що звільняється від оподаткування саме об`єкт, і саме такий, який має відповідне цільове призначення. Тобто, звільняється від оподаткування об`єкт нежитлової нерухомості, який призначений для безпосереднього використання у сільськогосподарській діяльності, а не який безпосередньо використовується у сільськогосподарській діяльності. Додатковою обов`язковою умовою для звільнення від оподаткування є належність такого об`єкта саме сільськогосподарському товаровиробнику, тобто власник об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) є сільськогосподарським товаровиробником
Законодавець не встановив обов`язку сільськогосподарського товаровиробника безпосередньо використовувати будівлі/споруди у сільськогосподарській діяльності, а умовою звільнення таких об`єктів від оподаткування визначив цільове призначення їх використання та встановив вичерпний перелік підстав, коли податкова пільга не надається, а саме: у випадках, коли нерухомість здається власниками в оренду, лізинг, позичку.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2019 року у справі №0340/1905/18.
Колегія суддів звертає увагу, що встановлена пунктом «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України пільга стосується діяльності сільськогосподарських товаровиробників (а не окремих будівель, як помилково вважає відповідач) і направлена на створення сприятливих умов для її ведення, зокрема стимулювання такої діяльності та досягнення її збалансованого податкового навантаження.
Крім того, відповідно до п.п.14.1.129 п.14.1 ст. 14 ПК України об`єкти нежитлової нерухомості - будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду. У нежитловій нерухомості, серед іншого, виділяють будівлі готельні - готелі, мотелі, кемпінги, пансіонати, ресторани та бари, туристичні бази, гірські притулки, табори для відпочинку, будинки відпочинку (абзац а цього підпункту), будівлі промислові та склади (абзац «г» цього підпункту).
Стосовно доводів контролюючого органу про відсутність доказів того, що дана будівля використовується у підприємницькій діяльності позивача, апеляційний суд зазначає про таке.
Наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 29.11.2010 №530 затверджено Національний класифікатор України ДК 009:2010.
Класифікація видів економічної діяльності (КВЕД) є складовою ДК 009:2010, згідно з яким термін «виробництво» призначено не тільки стосовно сільського господарства, добувної або переробної промисловості, його використовують також стосовно сфери послуг. Для позначення виробництва можуть використовувати і точніші терміни: надання послуг, оброблення, перероблення тощо залежно від сфери діяльності. Обсяг виробництва вимірюють за допомогою різних методів у натуральному чи вартісному вираженні.
Класифікацію будівель залежно від їх функціонального призначення наведено у Державному класифікаторі будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженому та введеному в дію наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17.08.2000 року №507, чинний з 01 січня 2001 року (далі - ДК 018-2000).
Відповідно до вказаного Класифікатора об`єктами класифікації є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.
У розділі 1 ДК 018-2000 наведено визначення, згідно з яким: споруди - це будівельні системи, пов`язані з землею, які створені з будівельних матеріалів, напівфабрикатів, устаткування та обладнання в результаті виконання різних будівельно-монтажних робіт; будівлі - це споруди, що складаються з несучих та огороджувальних або сполучених (несуче-огороджувальних) конструкцій, які утворюють наземні або підземні приміщення, призначені для проживання або перебування людей, розміщення устаткування, тварин, рослин, а також предметів; інженерні споруди - це об`ємні, площинні або лінійні наземні, надземні або підземні будівельні системи, що складаються з несучих та в окремих випадках огороджувальних конструкцій і призначені для виконання виробничих процесів різних видів, розміщення устаткування, матеріалів та виробів, для тимчасового перебування і пересування людей, транспортних засобів, вантажів, переміщення рідких та газоподібних продуктів та ін.
З положень ДК 018-2000, вбачається, що клас будівель сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства з кодом 1271 включає: будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси та т. ін. При цьому, він не включає споруди зоологічних та ботанічних садів (2412). До будівель з кодом 1271 відноситься: будівлі для тваринництва (1271.1); будівлі для птахівництва (1271.2), будівлі для зберігання зерна (1271.3), будівлі силосні та сінажні (1271.4), будівлі для садівництва, виноградарства та виноробства (1271.5), будівлі тепличного господарства (1271.6), будівлі рибного господарства (1271.7), будівлі підприємств лісівництва та звірівництва (1271.8), будівлі сільськогосподарського призначення інші (1271.9).
Враховуючи наведене, нежитлове приміщення загальною площею 1632,1 кв.м. за адресою: Дніпропетровська обл., Павлоградський р-н, с. Булахівка, нежитлове приміщення загальною площею 94,5 кв.м. за адресою: Дніпропетровська обл., Павлоградський р-н, с. Булахівка, вул.Центральна, буд.1б, нежитлове приміщення загальною площею 440,6 кв.м. за адресою: Дніпропетровська обл., Павлоградський р-н, с. Булахівка, вул. Центральна, буд. 16г, нежитлова будівля загальною площею 358,7 кв.м. за адресою: Дніпропетровська обл., Павлоградський р-н, с. Булахівка, вул. Центральна, буд. 14 віднесені до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271).
Визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об`єкта нерухомості згідно з ДК 018-2000. Також у Державному класифікаторі будівель та споруд ДК 018-2000 об`єктами класифікації є будівлі виробничого і невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.
З огляду на вказане, зміст поняття будівлі для ведення сільського господарства не обмежується лише промисловими та складськими будівлями, загонами, стайнями, іншими приміщеннями для утримання свійської худоби, тобто тими, що використовуються для виробництва та зберігання продукції, зберігання матеріалів.
Будівлі, які не задіяні безпосередньо для виготовлення продукції використовуються промисловим підприємством для розміщення персоналу та обладнання, необхідного для адміністративного, побутового (опалення, водопостачання тощо), транспортного забезпечення, а також виконання інших функцій. За таких обставин будівлі (як виробничі, так і адміністративні та допоміжні), що входять до складу цілісного майнового комплексу та використовуються для забезпечення його діяльності, необхідно відносити до будівель сільського господарства.
Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, позивачу визначено податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за 2021-2023 роки стосовно вищевказаних об`єктів нерухомості. 
Однак, за позицією Балака В.Єє, він не є платником вказаного податку, оскільки вказані об`єкти є будівлями сільськогосподарського призначення, та використовуються ним для власних потреб.
Відповідно до довідки виконавчого комітету Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області від 08.07.2025 №955/0/2-25 ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , є виробником сільськогосподарської продукції з 2016 року, та здійснює наступну діяльність:
- розведення великої рогатої худоби молочних та м`ясних порід, овець і кіз;
- вирощування зернових культур і насіння олійних культур;
- вирощування однорічних, дворічних та багаторічних культур;
- заготівля кормів для тварин.
В довідці підтверджено що у своїй діяльності сільгоспвиробника ОСОБА_2 використовує наступні об`єкти нерухомого майна:
- нежитлова будівля загальною плошею 358.7 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , використовується як склад сільськогосподарського інвентаря і обладнання, та сільськогосподарської продукції;
- нежитлова будівля загальною плошею 440,6 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , використовується як склад сільськогосподарського інвентаря і обладнання, та сільськогосподарської продукції;
- майновий комплекс молочно-товарної ферми №1 (МТФ №1), за адресою: Дніпропетровська обл., Павлоградський район, с. Булахівка, комплекс будівель та споруд №4, використовується для розведення, утримання та відгодівлі сільськогосподарських тварин;
- будівля мініферми за адресою: Дніпропетровська обл., Павлоградський район, с. Булахівка, комплекс будівель та споруд №3, використовується для розведення, утримання та відгодівлі сільськогосподарських тварин;
- будинок тваринників за адресою: Дніпропетровська обл., Павлоградський район, с. Булахівка, вул. Центральна, буд. 1-б, використовується для розведення, утримання та відгодівлі сільськогосподарських тварин.
ГУ ДПС в Дніпропетровській області доказів протилежного судам першої та апеляційної інстанцій не надано, та в матеріалах справи такі докази відсутні.
Згідно з положеннями Державного класифікатора будівель та споруд НК 018-2000, затвердженого наказом Держстандарту України від 17.08.2000 №507 (чинного в період, за який позивачеві нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) віднесено будівлі, призначені для сільськогосподарської діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні, будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси та т. ін.
Наданими до суду висновками ФОП ОСОБА_3 (кваліфікаційний сертифікат відповідального виконавця окремих видів робіт (послуг), пов`язаних зі створенням об`єктів архітектури АЕ №003625, зареєстрований у реєстрі атестованих осіб 13.03.2015 №349001) вказані будівлі позивача віднесено до нежитлових будівель класу 1271 «Нежитлові сільськогосподарські будівлі».
Як правильно зазначив суд першої інстанції, встановлена підпунктом «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України пільга стосується сільськогосподарських товаровиробників і направлена на створення сприятливих умов для здійснення сільськогосподарської діяльності, стимулювання такої діяльності та досягнення її збалансованого податкового навантаження.
Колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що вищезазначені об`єкти нерухомості позивач використовує в своїй підприємницькій діяльності та фактично вищезазначені будівлі є нерухомістю сільськогосподарського товаровиробника.
Відтак, нерухомість за вказаними адресами не є об`єктами оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в силу положень пункту «ж» підпункту 266.2.2. пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України.
На підтвердження провадження сільськогосподарської діяльності позивачем за зустрічним позовом надано до матеріалв справи:
- свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів (трактору колісного та комбайну зернозбирального);
- договори купівлі-продажу тварин (корів) у 2021 році, у 2022 році, у 2023 році;
- паспорта на корів;
- акти про збір врожаю (сіна, ярового ячменю) в 2021 році;
- договір поставки сіна №20.05-21 від 20.05.2021, укладений з Сімейним фермерським господарством «Капітанчук Д.А.» з видатковою накладною до нього; договір поставки №01.09-21 від 01.09.2021, укладений з Сімейним фермерським господарством «Капітанчук Д.А.» з видатковою накладною до нього;
- акти про збір врожаю (сіна, пшениці озимої) в 2022 році;
- договори поставки №01.06-22 від 01.06.2022, №01.10-22 від 01.10.2022, укладені з Сімейним фермерським господарством «Капітанчук Д.А.» з видатковими накладними до них;
- акти про збір врожаю (сіна, кукурудзи кормової) в 2023 році;
- договір поставки сіна №26.05-23 від 26.05.2023, укладений з Сімейним фермерським господарством «Капітанчук Д.А.» з видатковою накладною до нього.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо протиправності спірних податкових повідомлень-рішень.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення зустрічного адміністративного позову.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги контролюючого органу та скасування рішення суду відсутні.
Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки дана справа розглянута судом апеляційної інстанції у відповідності до вимог частини 1 статті 310 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного провадження та не відноситься до справ, передбачених частиною 4 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 77, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 січня 2026 в адміністративній справі №160/23334/25 залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 січня 2026 в адміністративній справі №160/23334/25 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України. 

Головуючий - суддя І.В. Юрко 

суддя С.В. Білак 

суддя С.В. Чабаненко