ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2026 року 	м. Чернівці	Справа № 926/787/26	

Господарський суд Чернівецької області у складі судді Гурина М.О., за участю секретаря судового засідання Скрипник Д.М., розглянувши матеріали справи 

за позовом комунального підприємства «Чернівціводоканал» (58023, м.Чернівці, вул. Комунальників, буд. 5, код ЄДРПОУ 03361780)

до товариства з обмеженою відповідальністю «Лужанський спиртовий завод» (59342, Чернівецька обл., Чернівецький р-н, селище Лужани, вул. Центральна, буд. 53, код ЄДРПОУ43993346 )

про стягнення заборгованості в сумі 22857,00 грн

Представники сторін:
від позивача – Паращук І.В. – представниця;
від відповідача – Баланюк М.М. – представниця, Кравченко Р.М. - адвокат.

1. Стислий виклад позицій учасників справи.
Комунальне підприємство «Чернівціводоканал» звернулось до Господарського суду Чернівецької області з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю «Лужанський спиртовий завод» про стягнення заборгованості в сумі 22857,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 28.08.2025 року працівники підприємства не змогли перевірити цілісність пломб колектора через закриті сталеві плити, що трактується як недопуск та самовільне приєднання до мереж. На підставі цього позивач здійснив розрахунок штрафної суми за 1 день з урахуванням пропускної спроможності труби, що склало 22857,00 грн.
29.12.2025 через підсистему «Електронний суд» до Господарського суду Чернівецької області від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх.№5428), в якому останній просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись при цьому на те, що
17.03.2026 через підсистему «Електронний суд» до Господарського суду Чернівецької області від представника відповідача отримано відзив на позов (вх.№1224), в якому останній заперечує щодо задоволення позовних вимог в повному обсязі, аргументуючи це тим, що позивач порушив процедуру фіксації "самовільного приєднання", оскільки склав Акт обстеження №1 від 28.08.2025 без участі представника відповідача та без залучення двох обов`язкових свідків. Відповідач стверджує, що цей акт суперечить правилам і не може бути допустимим доказом для нарахування плати за порушення.
23.03.2026 на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив (вх.№1305) в яких вона зокрема пояснює, що недопуск працівників до каналізаційного колодязя для перевірки пломб (через встановлені сталеві плити та навісні замки) згідно з правилами прирівнюється до самовільного приєднання. Для підтвердження того, що факт недопуску дійсно мав місце, позивач долучає до справи нові докази: копію протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та пояснення, надані наряду поліції, якого викликали 28.08.2025 року через перешкоджання.
30.03.2026 представник відповідача подав заперечення на відповідь відзив (вх.№1396) в яких продовжує наполягати, що форма складеного Акту порушує законодавство та не містить необхідних висновків. 
2. Рух справи.
27.02.2026 відділом документального забезпечення та аналітичної роботи суду матеріали позовної заяви зареєстровані за вх.№787.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.02.2026 позовну заяву передано судді Гурину М.О.
Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 04.03.2026 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 26.03.2026.
26.03.2026 у судовому засіданні оголошено перерву до 09.04.2026.
09.04.2026 судове засідання по справі №926/787/26 не відбулося, у зв`язку із частковим знеструмленням електромережі суду, що вплинуло на безперебійність функціонування автоматизованої системи та унеможливилення проведення судових засідань, про що було складено відповідний акт, який долучено до матеріалів справи.
Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 09.04.2026 призначено розгляд справи по суті на 30.04.2026.
На призначений день розгляду справи представниця позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити позов.
Представники відповідача заперечували проти задоволення позову вказуючи на його необґрунтованість. 
3. Фактичні обставини справи, встановлені судом.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд установив таке.
03.02.2025між КП «Чернівціводоканал» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лужанський спиртовий завод» було укладено Договір №10258 з власником (користувачем) будівлі (приміщення у будівлі) про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення (надалі – Договір).
Згідно Додатку №2 до Договору КП «Чернівціводоканал» надає послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення за адресою: вул. Центральна, 53, смт. Лужани, Чернівецького району, Чернівецької області.
Відповідно до п.1 Додатку №1 до Договору укладаючи цей договір та виконуючи його умови, споживач та виконавець керуються Правилами користування системами централізованого питного водопостачання та централізованого водовідведення в населених пунктах України, затвердженими наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства від 27.06.2008 №190, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 07 жовтня 2008 року за №936/15627 (далі- Правила користування), Правилами приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення, затвердженими наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 01 грудня 2017 року, №316, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 15 січня 2018 року за №57/31508, «Правила приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення м. Чернівці», Правилами надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 5 липня 2019р. №690 (зі змінами) та чинним законодавством України, нормативно-правовими актами органів місцевої виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, прийнятими у встановленому порядку.
У відповідності до підпункту 3 пункту 28 Договору Споживач зобов`язаний допускати у будівлю (приміщення у будівлі) виконавців комунальних послуг або їх представників у порядку визначеному законом і договорами про надання відповідних житлово-комунальних послуг для ліквідації аварій, проведення технічних та профілактичних оглядів і перевірки показань засобів вимірювальної техніки. 
В той же час, у підпункті 3 пункту 29 Договору передбачено, що Виконавець має право доступу до будівлі (приміщення у будівлі), індивідуального (садибного) житлового будинку для ліквідації аварій, проведення технічних та профілактичних оглядів і перевірки показань засобів вимірювальної техніки, визначеному законом та умовами договору.
Пунктом 4 Додатку №1 Договору визначено, що при порушенні споживачем «Правил користування» (пункти 2 розділу IV та інші), витрати об`єму стічних вод визначаються розрахунковим шляхом у відповідності до п. 6 розділу IV «Правил користування». Розрахунки за порушення п.2 розділу IV «Правил користування» та інші порушення нормативно- правових актів та/ або умов договору, здійснюються на підставі актів обстеження (в т.ч. актів про виявлення самовільного приєднання та /або самовільного користування), в яких зафіксовано порушення та оплачуються на підставі Рахунку-Акту, складеного згідно Актів обстеження. Споживач перераховує кошти на розрахунковий рахунок виконавця протягом 5 банківських днів з дня направлення Рахунку-Акту на юридичну адресу споживача.
28.08.2025 року представниками КП «Чернівціводоканал» здійснено виїзд з метою перевірки цілісності пломб в каналізаційному колодязі за адресою вул. Кіцманська, с. Мамаївці під час обстеження якого було виявлено, що: «На оглядових каналізаційних колодязях, де розміщені опломбовані засувки, встановлені сталеві плити, які закриті навісними замками, та доступ до колодязя відсутній. Перевірити цілісність пломб через замкнуті оглядові каналізаційні колодязі немає можливості».
За результатами обстеження складено Акт №1, який підписано представниками КП «Чернівціводоканал» та представником Чернівецької міської ради.
Позивачем здійснено розрахунок за самовільне приєднанням до систем централізованого питного водопостачання та/або централізованого водовідведення №03/01-06/4 від 06.01.2026 р. (недопущення виконавця послуги з централізованого водовідведення споживача та їх обладнання) та сформовано Рахунок-акт №1442 від 06.01.2026 на суму 22875,00 грн.
06.01.2026 КП «Чернівціводоканал» направило ТОВ «Лужанський спиртовий завод» лист №03/01-06/6 з вимогою оплатити за самовільне приєднанням до систем централізованого питного водопостачання та/або централізованого водовідведення (недопущення виконавця послуги з централізованого водовідведення споживача та їх обладнання) протягом п`яти днів.
Листом №36 від 13.01.2026 ТОВ «Лужанський спиртовий завод» повідомив позивача про відсутності підстав нарахування та проведення розрахунків згідно направленого листа.
Оскільки, відповідачем залишена вищевказана вимога без задоволення позивач звернувся з даним позовом до суду.
4. Мотиви, якими керується суд та застосоване ним законодавство.
Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.
В силу приписів ч. 1 ст. 23 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» підприємства питного водопостачання та централізованого водовідведення мають право, зокрема, здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків та споруд, вимагати термінового усунення витоків з водопровідних мереж та обладнання, забезпечувати встановлення, обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку питної води відповідно до Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання».
Порядок користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення населених пунктів України визначено Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 190 від 27.06.2008 р.
Ці Правила є обов`язковими для всіх юридичних осіб незалежно від форм власності і підпорядкування та фізичних осіб-підприємців, що мають у власності, господарському віданні або оперативному управлінні об`єкти, системи водопостачання та водовідведення, які безпосередньо приєднані до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення і з якими виробником укладено договір на отримання питної води, скидання стічних вод.
Згідно з вказаними Правилами самовільне користування це користування системами централізованого питного водопостачання та централізованого водовідведення за відсутності договору про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення із виконавцем комунальної послуги, а також у випадку порушення споживачами умов укладеного між сторонами договору.
Відповідно до пункту 1 Розділу IV Правил не допускається будь-яке самовільне приєднання об`єктів водоспоживання до діючих систем централізованого питного водопостачання та централізованого водовідведення (включаючи приєднання до будинкових вводів, внутрішньобудинкових мереж або до мереж споживачів).
Пунктом 2 Розділу IV Правил визначено, що самовільним приєднанням до систем централізованого питного водопостачання та централізованого водовідведення вважається в тому числі й недопущення чи перешкоджання виконавцю послуги з централізованого водопостачання/централізованого водовідведення у встановленні чи опломбуванні вузла комерційного обліку чи його елементів, проведенні обстеження мереж водопостачання та водовідведення споживача та їх обладнання, знятті показників засобу обліку.
Споживачі, у яких виявлено порушення, відповідно до цього пункту підлягають відключенню від системи централізованого питного водопостачання та/або централізованого водовідведення, а витрати на від`єднання/приєднання оплачуються цими споживачами.
Відповідно до п. 4 Розділу IV Правил факт самовільного приєднання до систем централізованого питного водопостачання та/або централізованого водовідведення згідно з пунктами 1, 2 цього розділу фіксується представником виконавця послуги з централізованого водопостачання/централізованого водовідведення за участю споживача, який самовільно приєднався до цих систем, про що складається акт про виявлення самовільного приєднання та/або самовільного користування (додаток 4).
Якщо споживач відмовляється підписати акт, він підписується представником виконавця послуги з централізованого водопостачання/централізованого водовідведення та не менше ніж двома свідками з обов`язковим зазначенням їх персональних даних; при цьому в акті робиться відповідний запис про таку відмову.
У разі незгоди споживача з діями виконавця послуги з централізованого водопостачання/централізованого водовідведення споживач може оскаржити їх в установленому законом порядку (п. 5 Розділу IV Правил).
Отже, Правилами встановлено алгоритм дій позивача, як виконавця послуг з водопостачання і водовідведення, у разі виявлення ним самовільного користування системами централізованого питного водопостачання та централізованого водовідведення, в тому числі у разі недопущення чи перешкоджання виконавцю послуги з централізованого водопостачання/централізованого водовідведення у проведенні обстеження мереж водопостачання та водовідведення споживача та їх обладнання.
При цьому з положень цих Правил не вбачається можливість складання акту за результатами такого обстеження за відсутності споживача (представника споживача), а у разі його відмови від підписання акту він підписується представником виконавця послуги з централізованого водопостачання / централізованого водовідведення та не менше ніж двома свідками з обов`язковим зазначенням їх персональних даних, а також запису про відмову споживача від відпису.
Матеріали справи не містять, а позивачем не надано доказів повідомлення споживача про проведення обстеження каналізаційного колодязя за адресою вул. Кіцманська, с. Мамаївці 28.08.2025 з метою перевірки цілісності пломб, як і відсутні будь-які докази залучення відповідача до зазначеного обстеження.
Акт №1 від 28.08.2025 містить тільки підписи представників КП «Чернівціводоканал» та представника Чернівецької міської ради. Однак, в ньому відсутні як підпис споживача так і підписи двох свідків із записом про відмову від підписання акту споживачем.
Відтак, належні докази як відмови від підписання споживачем означеного Акту, так і залучення свідків, як це передбачено пунктом 4 розділу 4 Правил, у матеріалах справи відсутні.
Крім того, суд звертає увагу, що Акт №1 від 28.08.2025 по своїй формі не відповідає додатку 4 до Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 190 від 27.06.2008.
Відповідно до частини першої статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою (постанова Верховного Суду від 22.04.2021 у справі № 904/1017/20).
Так, відповідно до статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять у предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
За приписами статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19; пункт 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2021 у справі № 904/2104/19, провадження № 12-57гс21).
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Так, у рішенні Європейського суду з прав людини від 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") наголошено, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 01.12.2020 у справі №904/1103/20 та від 25.06.2020 у справі №924/266/18.
Стандарт доказування "вірогідність доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати саме ту їх кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.
Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що Акт №1 від 28.08.2025 не є достовірним доказом, він складений зацікавленою стороною в односторонньому порядку, тому не може підтверджувати обставини, викладені у цьому Акті.
Таким чином, оскільки обставини в підтвердження як порушення засобів обліку води так і самовільного приєднання та/або самовільного користування мають бути підтверджені відповідним документом, а саме актом про виявлення самовільного приєднання та/або самовільного користування, який має відповідати вимогам, визначеним у Правилах та не можуть встановлюватися на підставі неналежно оформленого Акту, який в тому числі, був складений без залучення представників споживача, а відтак матеріали справи не містять належних та допустимих доказів в підтвердження самовільного користування системами централізованого питного водопостачання та централізованого водовідведення, в зв`язку з чим, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову у даній справі.
Також суд звертає увагу, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (§§ 29-30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «Ruiz Torija v. Spain», заява №18390/91. Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі «Hirvisaari v. Finland», заява № 49684/99).
5. Висновки за наслідками розгляду справи.
Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до частини першої статті 14 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Оцінюючи подані сторонами докази, що ґрунтуються на повному, всебічному й об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, враховуючи вищенаведені обставини справи, суд вважає що у задоволенні позову слід відмовити.
6. Розподіл судових витрат.
Пунктом 2 частини 1, частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Враховуючи приписи статті 129 Господарського процесуального кодексу України, сплачений судовий збір залишити за позивачем у зв`язку із відмовою у задоволенні позову.
Керуючись ст. 123, 129, 232, 233, 236-240 Господарського процесуального кодексу України, суд –
У Х В А Л И В :
У задоволенні позову відмовити.

Повний текст рішення складено та підписано 01.05.2026

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Західного апеляційного господарського суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Микола ГУРИН

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://cv.arbitr.gov.ua/sud5027/.