Справа № 953/8661/25
Провадження № 22-ц/801/1158/2026
Категорія: 41
Головуючий у суді 1-ї інстанції Роздорожна А. Г.
Доповідач:Шемета Т. М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2026 року	Справа № 953/8661/25	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої судді Шемети Т. М. (суддя – доповідач),
суддів: Ковальчука О. В., Панасюка О. С.,
учасники справи:
позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит – Капітал»,
відповідач (особа яка подала апеляційну скаргу) ОСОБА_1 ,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 02 березня 2026 року, ухвалене у складі судді Роздорожної А. Г. в місті Шаргород, дата складення повного судового рішення відповідає даті його ухвалення,-
в с т а н о в и в:
12 серпня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит – Капітал» (надалі ТОВ «ФК «Кредит – Капітал») через систему «Електронний суд» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позов мотивовано тим, що 7 жовтня 2019 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 шляхом обміну електронними повідомленнями, відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», укладено Договір про споживчий кредит № 9042786 (надалі – Договір). 
Згідно п. 1. 2. Договору, сума (загальний розмір) кредиту становить 8 500 грн, кредит надається на 30 днів з 07.10.2019 року (дата дання кредиту) і складається з пільгового та поточного періодів (п. 1.3). Пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видач кредиту та завершується 18 січня 2023 року (рекомендована плата платежу) (п. 1.3.1.). Поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 18 квітня 2023 року (дата остаточного погашення заборгованості) (п. 1.3.2.). Загальні витрати Позичальника за пільговий період складають 4 875.00 грн в грошовому виразі та 94.072.00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтована реальна річна ставка за пільговий період загальні витрати Позичальника за кредитом (за весь строк кредитування) складають 45375.00 грн в грошовому виразі та 1052.00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтована реальна річна процентна ставка за весь строк кредитування). Орієнтована загальна вартість кредиту для Позичальника за пільговий період складає 19875.00 грн. Орієнтована загальна вартість кредиту Позичальника (за весь строк кредитування) складає 25 245.00 (п. 1.5.). Комісія за надання кредиту: 1 020.00 грн, яка нараховується за ставкою 10.00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту (п. 1.5.1.). Проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду 3 375.00 грн, які нараховуються за ставкою 1.50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду. (п. 1.5.2.). Проценти за користування кредитом поточного періоду: 40500.00 грн, які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду (п. 1.5.3.).
На підтвердження виконання ТОВ «Мілоан» зобов`язань щодо перерахування коштів за кредитним договором позивачем надано платіжне доручення про успішне перерахування коштів за кредитним договором № 9042786 від 07.10.2019 року. 
Позичальник свої зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів не виконав, допустивши прострочення грошових зобов`язань, що стало причиною звернення до суду.
Згідно розрахунку заборгованості за Договором № 9042786 від 07.10.2019 року, на дату здійснення розрахунку у відповідача утворилась заборгованість у сумі 25 245 грн, яка складається з: 8 500 грн — заборгованість за тілом кредиту; 11 475 грн – заборгованість за процентами; 1 020 грн – заборгованість за комісією.
27 квітня 2023 року ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК Кредит-Капітал» уклали договір відсутплення прав вимоги № 95-МЛ, згідно якого ТОВ «ФК Кредит-Капітал» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Мілоан», включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором № 9042786 від 07.10.2019 року.
Рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 24 листопада 2025 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 9042786 від 07.10.2019 року в сумі 25 245,00 грн., 2 422,40 грн у відшкодування витрат зі сплати судового збору та 8 000,00 грн. у відшкодування витрат за надання професійної правничої допомоги.
Задовольняючи позов, суд виходив з того, що відповідач в порушення умов кредитного договору № 9042786 від 07.10.2019 року та вимог ст. 526, 549, 530, 625, 1050, 1054 ЦК України, своїх зобов`язань не виконав, що призвело до створення заборгованості перед позивачем, розмір якої становить 25 245,00 грн., яка складається із заборгованості за сумою кредиту - 8 500,00 грн., заборгованості за відсотками - 11 475,00 грн., заборгованості за комісією 1 500,00 грн.
Не погодившись з прийнятим рішенням, 19 грудня 2025 року через систему «Електронний суд» ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове, яким стягнути законні та обґрунтовані суми: визнати недійсними умови договору щодо ставки 694 % річних, відмовити у стягненні процентів після закінчення строку кредитування.
Основні доводи апеляційної скарги зводяться до того, що кредитором перевищено розмір максимальної процентної ставки, а тому договір у частині процентів є нікчемним, суд цього не перевірив. Також суд не звернув уваги, що проценти нараховані поза межами строку кредитування, хоча пролонгація не відбулася, проценти перевищують тіло кредиту, а тому є несправедливими умовами. Неправомірність дій кредитора підтверджена і листом Нацкомфінпослуг від 13.01.20220 року, наданими на його звернення.
Відзив на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не надходив.
Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Право вирішувати про перехід до розгляду справи в судовому засіданні з викликом сторін належить до компетенції апеляційного суду (частина 3 статті 369 ЦПК України), в даній справі апеляційний суд не вбачає такої необхідності.
Частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішень суду першої інстанції в оскаржуваній частині в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення відповідає вказаним вимогам.
По справі встановлено наступне:
- Відповідно до анкети-заяви на кредит №9042786 від 7 жовтня 2019 року, відповідач з метою отримання кредиту вказав свої персональні дані, а також сторони погодили суму кредиту у розмірі 8500 грн, комісію у розмірі 1020 грн та проценти за користування кредитом у розмірі 3825 грн. Строк кредиту становить 30 днів з 7 жовтня 2019 року. Дата повернення кредиту 6 листопада 2019 року. Сума до повернення становить 13345 грн (а.с.15 на звороті-16);
- 7 жовтня 2019 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит №9042786 (індивідуальна частина), згідно якого кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором, надати кредит в розмірі у сумі 8 500 грн. Кредит надається строком на 30 днів з 7 жовтня 2019 року. Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 6 листопада 2019 року. Сукупна вартість кредиту складає 4845 грн в грошовому виразі та 694,00 відсотків річних у процентному значенні. Сукупна вартість кредиту розрахована виходячи з припущення, що Кредитний договір залишиться чинним протягом погодженого строку та що Позикодавець і Позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в цьому Договорі. Комісія за надання кредиту: 1 020 грн, яка нараховується за ставкою 12.00 відсотків від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом: 3 825 грн, які нараховуються за ставкою 1.50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Тип процентної ставки за цим Договором: фіксована. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 1.50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (а.с.16 на звороті-18);
- відповідно до Додатку №1 (графіку платежів), загальна вартість кредиту станом на 6 листопада 2019 року із врахуванням умов договору кредиту становить 13 345 грн, з них: 8 500 грн сума кредиту; 3 825 грн проценти за користування кредитом; 1 020 грн комісія за надання кредиту (а.с.19);
- згідно довідки, представник первісного кредитора підтверджує, що відповідач, з яким укладено договір № 9042786 від 7 жовтня 2019 року ідентифікований ТОВ «Мілоан», акцепт підписаний одноразовим ідентифікатором «Z79923» (а.с.19 на звороті);
- відповідно до платіжного доручення № 1892497, первісний кредитор ТОВ «Мілоан» виконало свої зобов`язання перед відповідачем, перерахувавши на його картковий рахунок № НОМЕР_1 кредитні кошти у сумі 8 500 грн (а.с.20);
- відповідно до відомостей про щоденні нарахування та погашення, 7 жовтня 2019 року відповідачу надано кредит у розмірі 8 500 грн та нараховано одноразову комісію в розмірі 1 020 грн (а.с.20 на звороті-21);
- 31 січня 2020 року, між ТОВ «Мілоан» (Кредитор) та ТОВ «Фінансова компанія» «Кредит-Капітал» (Новий Кредитор) укладено Договір відступлення прав вимоги №46-МЛ, за умовами якого Кредитор передає (відступає) Новому Кредиторові за плату, а Новий Кредитор приймає належні Кредиторові права грошової вимоги (Права Вимоги) до Боржників за Кредитними Договорами, вказаними у Реєстрі Боржників, укладеними між Кредитором і Боржником (Портфель Заборгованості) (а.с.22-26);
- згідно Реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №46-МЛ від 31 січня 2020 року, під № 1011 вказаний відповідач ОСОБА_1 . Сума виданого кредиту становить 8 500 грн, залишок по тілу кредиту 8 500 грн, залишок по відсотках 11 475 грн, залишок по комісії 1 020 грн, заборгованість по штрафам – 4 250 грн. Загальна сума заборгованості становить – 25 245 грн (а.с.26 на звороті);
- відповідно до акта приймання-передачі Реєстру Боржників від 31 січня 2020 року, Новий Кредитор прийняв Реєстр Боржників Кредитора від 31 січня 2020 року, кількістю 2 562 (а.с.27). Відповідно до копії платіжної інструкції № 17508 від 31 січня 2020 року, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» виконало свої зобов`язання перед ТОВ «Мілоан», сплативши грошові кошти за договором про відступлення права вимоги (а.с.27 на звороті);
- 12 серпня 2025 року позивач звернувся до відповідача з досудовою вимогою та вимагав сплатити заборгованість у розмірі 25 245 грн (а.с.28);
- з повідомлення АТ КБ «Приватбанк» вбачається, що на ім`я відповідача ОСОБА_1 було емітовано карту № НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ), на яку 7 жовтня 2021 року було зараховано кошти в розмірі 8 500 грн (а.с.119).
Між сторонами виник спір про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
Відповідно до статті 626 ЦК України, договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
При цьому згідно статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (частина 1 статті 205 ЦК України).
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (частина 1 статті 207 ЦК України).
В силу частин 1, 2 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно вимог частини 1 статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір № 9042786 від 07.10.2019 року був вчинений в електронній формі, тому на нього поширюються вимоги Закону України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
Відповідно до частини 1 статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Як вбачається з матеріалів справи, Договір про споживчий кредит № 9042786 від 07.10.2019 року між фізичною особою позичальником ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» був укладений у відповідності до вимог ЦК України, між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов Договору, договір оформлено в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатору, який містить набір цифрових та буквенних символів, вказано номер телефону позичальника: НОМЕР_4 .
Отже, Договір № 9042786 від 07.10.2019 року, стягнення заборгованості за яким є предметом розгляду цієї справи, підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належним та допустимим доказам підтверджено укладання ним цього договору, ОСОБА_1 не заперечує цього факту.
На підтвердження факту перерахування  ОСОБА_1 коштів за кредитним договором первинним кредитором ТОВ «Мілоан» позивачем долучено платіжне доручення № 1892497 від 07.10.2019 року про перерахунок коштів в сумі 8 500 грн на банківську карту відповідача № НОМЕР_5 (а.с.10), належність картки відповідачеві та зарахування кредитних коштів підтверджена інформацією АТ КБ «Приватбанк» (а.с.119).
Щодо доводів апеляційної скарги про не співмірність нарахованих процентів, несправедливого розміру та нарахування їх поза строком кредитування.
У частинах 1, 3 статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Згідно частини 1 статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статі 1048 ЦК України).
За змістом статті 526, частини 1 статті 530 ЦПК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
В укладеному 07.10.2019 році Кредитному договорі № 9042786 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було обумовлено термін кредитування (30 днів – п.1.3), розмір процентів та порядок їх сплати, сукупна вартість кредиту (пункти 1.1.-1.7); розмір процентів річних 694 % (пункт 1.5), розмір одноразової комісії 1 020 грн (п.1.5.1), процентна ставка 1,5% за кожен день користування кредитом (п.1.52, п.1.6). Відповідно до п. 2.2.3, у випадку невиконання позичальником умов цього договору щодо своєчасного повернення кредиту та сплати всіх платежів, проценти продовжують нараховуватись за базовою процентною ставкою (1.5% в день) протягом 60 днів. При цьому сторони погодили, що Товариство вправі без погодження з Позичальником нараховувати проценти до моменту повного виконання Позичальником зобов`язань за договором.
Як вбачається з наданого розрахунку заборговансоті, первісний кредитор здійснив нарахування процентів за період з 07.10.2019 року по 01.05.2020 року, що відповідає погодженим в пункті 2.2.3 Договору умовам та застосував обумовлену проценту ставку 1,5% в день (а.с.20-21). Новий кредитор (позивач у справі) не здійснював нарахування процентів.
Договір підписаний позичальником, факт його укладення ним не заперечується, тобто він погодився на умови позики та розмір процентів, які, як уже зазначалося вище, нараховані в межах строку кредитування та в розмірі, передбаченому договором.
Відтак доводи апеляційної скарги в цій частині не свідчать про неправильність прийнятого судом першої інстанції рішення. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на висновки ВС у справі № 127/2319/19, яка не є релевантними до обставин цієї справи, оскільки справа № 127/2319/19 - це кримінальне провадження, яке розглядається Вінницьким міським судом Вінницької області. Також він посилається на постанову ВП ВС від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12, в якій предметом розгляду дійсно було питання строків нарахування процентів, однак, як уже зазначено, в справі що розглядається нарахування процентів відбулося в межах строку кредитування та в розмірі, який був обумовлений сторонами.
Твердження апеляційної скарги про те, що листом Нацкомфінпослуг від 13.01.202 року підтверджено неправомірність нарахувань, проведених ТОВ «Мілоан», - є власним тлумаченням ОСОБА_1 змісту цього листа, адже в ньому зроблено такий висновок: « У випадку наявності документів, що можуть свідчити про можливі порушення Товариства в частині надання фінансових послуг, зокрема, щодо сплати Вами непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) за порушення умов Договору, Ви можете повторно звернутись до Нацкомфінпослуг із наданням копії таких документів (платіжні доручення, квитанції тощо» (а.с.132-133).
Відтак Нацкомфінпослуг не виснувало ні про наявність порушень з боку ТОВ «Мілоан» при укладенні кредитного договору, ні про наявність несправедливих умов. Окрім того, апеляційний суд зауважує, що відповідач, отримавши кредитні кошти в 2019 році, не вніс жодного платежу на виконання умов укладеного ним Договору.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України, апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення. 
Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Зважаючи на надану оцінку доводам учасників справи та висновкам суду першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить доводів, які б спростовували ухвалене у справі рішення суду першої інстанції, яке ґрунтується на повному та всебічному з`ясуванні обставин справи, постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Тому рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 02 березня 2026 року підлягає залишенню без змін, а подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки апеляційна скарга не підлягає до задоволення, то судові витрати ОСОБА_1 , понесені у суді апеляційної інстанції, слід залишити за ним. Доказів понесення судових витрат в суді апеляційної інстанції позивачем матеріали справи не містять.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Шаргородськогорайонного суду Вінницької області від 02 березня 2026 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а - г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.
Повне судове рішення складено 05.06.2026 року.

Головуюча Т. М. Шемета

Судді: О. В. Ковальчук

О. С. Панасюк