ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2026 року 	Луцьк	Справа № 140/3255/26 	

Волинський окружний адміністративний суд у складі:
судді Стецика Н.В.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, 

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Гомзяк Ігор Андрійович, діючи в інтересах ОСОБА_1 (далі також – ОСОБА_1 , позивач), звернувся до з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі також - відповідач), в якому просив:
визнати протиправним і скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 №7302А від 27.11.2025 «Про результати службового розслідування» в частині затвердження акту службового розслідування та визнання відсутності підстав для видачі довідки про обставини травми через неможливість встановлення обставин травми ОСОБА_2 ;
визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо невидачі ОСОБА_1 довідки встановленого зразка відповідно до пункту 1.9 глави 1 розділу 2 Положення №402 (додаток 5) про отримання ним у листопаді 2023 року травми, а саме: ушкодження медіального меніска, розрив ПХЗ правого колінного суглобу, правобічний гонартроз другої стадії з помірним порушенням функцій (які безпосередньо пов`язані із виконання обов`язків військової служби під час захисту Батьківщини);
зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 видати ОСОБА_1 довідку встановленого зразка відповідно до пункту 1.9 глави 1 розділу 2 Положення №402 (додаток 5) про отримання ним у листопаді 2023 року травми, а саме: ушкодження медіального меніска, розрив ПХЗ правого колінного суглобу, правобічний гонартроз другої стадії з помірним порушенням функцій (які безпосередньо пов`язані із виконання обов`язків військової служби під час захисту Батьківщини).
В обгрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що у період з 09.03.2022 по 14.03.2024 ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 . Під час проходження військової служби виконував обов`язки військової служби у районах проведення бойових дій та здійснював заходи із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації.
Вказує, що 18.11.2023 близько 16:00 у населеному пункті Западне Харківської області позивач розвантажував ящики зі снарядами для артилерії. Під час перенесення одного з ящиків позивач відчув різкий біль у правому коліні. Після вказаної події позивач проходив лікування у різних медичних закладах, а 07.11.2024 був визнаний особою з інвалідністю третьої групи. 
У серпні 2025 року представник позивача звернувся до Військової частини НОМЕР_1 із заявою про проведення службового розслідування за фактом травмування ОСОБА_1 відповідно до положень та вимог Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у ЗС України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 27.10.2021 №332.
Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 №7302А від 27.11.2025 затверджено акт службового розслідування, де вказано про неможливість підтвердити обставини травми позивача. 
Представник позивача вважає таке рішення відповідача незаконним.
Стверджує, що під час службового розслідування для встановлення конкретної дати, місця та обставин травми позивача, не встановлено і не опитано друзів та співслужбовців, з якими ОСОБА_1 розвантажував боєприпаси у районі проведення бойових дій. Відтак висновки службового розслідування ґрунтуються на припущеннях, і не спростовують об`єктивні відомості, що містяться у медичних документах позивача.
Оскільки вказана травма отримана ОСОБА_1 безпосередньо під час виконання обов`язків військової служби в районі проведення бойових дій, представник позивача вважає, що відповідач повинен був видати позивачу довідка про обставини травми відповідно до пункту 1.9 глави 1 розділу 2 Положення №402 (додаток 5).
Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 19.03.2026 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, у якому заперечив проти задоволення позовних вимог.
На обгрунтування заперечень зазначив, що у ході проведення службового розслідування обставини травмування (погіршення стану здоров`я) позивача під час виконання бойових завдань близько 16 години 00 хвилин 18.11.2023 в районі населеного пункту Западне Куп`янського району Харківської області та причинно наслідковий зв`язок між виконанням зазначених завдань і погіршенням стану його здоров`я не підтверджені у зв`язку з неможливістю встановити в межах службового розслідування причин й умов, що могли сприяти такому травмуванню.
Опитати вказаного у заяві позивача свідка ОСОБА_3 у комісії відповідача не було можливості, оскільки даний військовослужбовець самовільно залишив місце служби, а у період ймовірного травмування позивача перебував у щорічній основній відпустці. Інших осіб, які б могли надати будь-яку інформацію щодо факту травмування позивача, останнім не зазначено.
Звертає увагу суду, що з моменту ймовірного травмування позивача (18.11.2023) до моменту проведення службового розслідування (04.09.2025) пройшов тривалий час, що додатково ускладнило проведення службового розслідування. 
Наголошує, що з метою повного та всебічного проведення службового розслідування позивачу направлявся лист із проханням надати письмові пояснення та всі наявні у нього докази травмування, що свідчить про вжиття всіх заходів для повного та всебічного проведення службового розслідування.
Вважає, що ОСОБА_1 не довів протиправність наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 27.11.2025 №7302А, а тому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.
Інші заяви по суті справи від сторін не надходили.
Сторони скористались своїм правом на подання до суду заяв по суті справи, в яких письмово виклали свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору, а тому суд вважає можливим розглянути справу за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.
Позивач ОСОБА_1 у період з 09.03.2022 по 14.03.2024 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 , що не заперечується сторонами спору. 
Наказом №76 командира Військової частини НОМЕР_1 від 14.03.2024 старшого сержанта за призовом по мобілізації ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу військової частини і всіх видів забезпечення (а.с.30).
У серпні 2025 року представник позивача адвокат Гомзяк І.А. звернувся до Військової частини НОМЕР_1 із заявою у якій просив у відповідності до Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України від 27.10.2021 №332 забезпечити проведення службового розслідування за фактом травмування ОСОБА_1 (орієнтовно у листопаді 2023 року під час перенесення вантажу з боєприпасами у Харківській області) (а.с.27зворот-28).
Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 за №5662А від 05.09.2025 «Про призначення службового розслідування», у зв`язку із невиконанням або неналежним виконанням старшим сержантом ОСОБА_1 службових обов`язків, на підставі статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV, пункту 3 розділу ІІІ Порядку проведення розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оброни України від 21.11.2017 №608, призначено службове розслідування за фактом невиконання або неналежного виконання старшим сержантом ОСОБА_1 службових обов`язків (а.с.25зворот-26).
За результатами проведеного службового розслідування складено акт службового розслідування від 24.11.2025 (а.с.14-17).
Як зазначено у розділі «5.Висновки» даного акта службового розслідування «пояснення старшого сержанта ОСОБА_1 щодо одноразового гострого травмування 18.11.2023 під час перенесення боєприпасів у населеному пункті Западне Куп`янського району Харківської області, а також надані ним відомості про обставини події містять істотні суперечності з даними медичної документації та матеріалами обліку військової частини НОМЕР_2 (наявність тривалого захворювання колінного суглоба, відсутність оформлених у встановленому порядку первинних документів про поранення/травмування, відсутність записів у журналах обліку, відсутність можливості опитати вказаного ним свідка тощо). У ході службового розслідування не здобуто достатніх доказів, які б дозволили достеменно встановити час, місце, конкретні обставини та причини травмування (погіршення стану здоров`я) старшого сержанта ОСОБА_1 , а також причинно-наслідковий зв`язок між виконанням ним службових обов?язків 18.11.2023 в районі населеного пункту Западне Куп`янського району Харківської області та зазначеним погіршенням стану здоров`я».
Як наслідок зазначено, що у ході проведеного службового розслідування обставин травмування (погіршення стану здоров`я) старшого сержанта ОСОБА_1 під час виконання бойових завдань близько 16 години 00 хвилин 18.11.2023 в районі населеного пункту Западне Куп?янського району Харківської області та причинно-наслідковий зв`язок між виконанням зазначених завдань і погіршенням стану його здоров`я не підтверджені у зв?язку з неможливістю достовірно встановити в межах службового розслідування причини й умови, що могли сприяти такому травмуванню.
За результатами проведеного службового розслідування командиром Військової частини НОМЕР_1 прийнято наказ №7302а від 27.11.2025 «Про результат службового розслідування щодо ймовірного травмування старшого сержанта ОСОБА_1 », пунктом 1 якого вирішено службове розслідування вважати завершеним, а пунктом 2 – вважати, що у ході проведеного службового розслідування обставини травмування (погіршення стану здоров`я) старшого сержанта ОСОБА_1 під час виконання бойових завдань близько 16 години 00 хвилин 18.11.2023 в районі населеного пункту Западне Куп`янського району Харківської області та причинно-наслідковий зв`язок між виконанням зазначених завдань і погіршенням стану його здоров`я не підтверджені у зв?язку з неможливістю достовірно встановити в межах службового розслідування причини й умови, що могли сприяти такому травмуванню (а.с.134-135). 
Не погоджуючись із висновками службового розслідування викладеними у наказі №7302а від 27.11.2025, вважаючи протиправними дії відповідача щодо невидачі довідки встановленого зразка відповідно до пункту 1.9 глави 1 розділу 2 Положення №402 (додаток 5) про отримання у листопаді 2023 року травми, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне. 
Згідно зі статтею 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232-XII).
Відповідно до частини першої статті 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Відповідно до частини 6 статті 2 Закону №2232-XII одним з видів військової служби є військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Частиною 4 статті 24 Закон № 2232-XII визначено, що військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби:
1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять);
2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби;
3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника);
4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою;
5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.
У зв`язку з військовою агресією Російською Федерації проти України, Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 в Україні введено правовий режим воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. У подальшому Указами Президента України правовий режим воєнного стану неодноразово продовжувався та безперервно триває до теперішнього часу.
Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.
Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 №548-XIV (далі - Статут внутрішньої служби в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Дія Статуту поширюється на військовослужбовців Служби зовнішньої розвідки України, Служби безпеки України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Управління державної охорони України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів спеціального призначення з правоохоронними функціями.
Статтею 9 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України встановлено, що військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до статей 18-19 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, військовослужбовці перебувають під захистом держави і мають усю повноту прав і свобод, закріплених Конституцією України.
Держава гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей соціальний і правовий захист відповідно до законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.
За нормами статті 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо).
Із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника (стаття 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України).
У силу вимог статті 255 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовці, які захворіли раптово або дістали травму, направляються до медичного пункту частини негайно, у будь-який час доби.
Частинами 3-5 ст. 260 Статуту внутрішньої служби, передбачено, що довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) складається начальником медичної служби військової частини, як правило, після проведення відповідного розслідування обставин отримання військовослужбовцем травми (поранення, контузії, каліцтва).
У разі якщо обстановка не дозволяє надати довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) до направлення військовослужбовця, який одержав травму (поранення, контузію, каліцтво), на лікування поза розташуванням військової частини, така довідка направляється до військового закладу охорони здоров`я або територіального центру комплектування та соціальної підтримки у порядку, встановленому Міністерством оборони України.
У разі якщо захворювання, травма (поранення, контузія, каліцтво) військовослужбовця спричинені діями противника, в тому числі під час перебування в полоні, відповідне розслідування обставин отримання військовослужбовцем захворювання, травми (поранення, контузії, каліцтва) не проводиться. Довідка про обставини захворювання, травми (поранення, контузії, каліцтва) складається протягом п`яти днів з дня отримання військовослужбовцем первинного облікового медичного документа, затвердженого Міністерством оборони України, а за його відсутності - довідки про перебування в закладі охорони здоров`я, та у такий самий строк направляється до закладу охорони здоров`я, в якому військовослужбовець перебуває на стаціонарному лікуванні, або територіального центру комплектування та соціальної підтримки у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України 
Наказом Міністерства оборони України від 27.10.2021 №332 затверджена Інструкція про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України (надалі за текстом - Інструкція №332).
За змістом абзацу 1 пункту 1 розділу ІІ Інструкції №332 розслідування проводиться у разі виникнення нещасного випадку, а саме обмеженої в часі події або раптового впливу на військовослужбовця небезпечного фактора чи середовища за наявності ознак того, що випадок стався під час виконання ним обов`язків військової служби, унаслідок чого зафіксовано шкоду здоров`ю, зокрема, від одержання ним поранення, травми, у тому числі внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострого професійного захворювання і гострого професійного отруєння, одержання сонячного або теплового удару, опіку, обмороження, а також у разі утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, отримання інших ушкоджень унаслідок аварії, пожежі, стихійного лиха (землетрус, зсув, повінь, ураган тощо), контакту з представниками тваринного і рослинного світу, комахами, іншими представниками флори і фауни (нещасні випадки), які призвели до звільнення від виконання обов`язків військової служби військовослужбовця на один день і більше, а також у випадку смерті військовослужбовців під час виконання ними обов`язків військової служби.
Відповідно до пункту 2 розділу ІІ Інструкції №332 про кожний нещасний випадок потерпілий або військовослужбовець, який його виявив, чи інша особа повинен(на) негайно сповістити безпосереднього командира (начальника) чи керівника робіт і вжити заходів щодо надання необхідної допомоги потерпілому. У разі настання нещасного випадку безпосередній командир (начальник) або керівник робіт зобов`язаний: терміново організувати надання домедичної допомоги, а за можливості - невідкладної (екстреної) медичної допомоги потерпілому військовослужбовцю, забезпечити за потреби його доставку до закладу охорони здоров`я; негайно повідомити про нещасний випадок командира військової частини; зберегти до прибуття комісії з розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку місце події та устаткування, яке там знаходилось, у такому стані, у якому вони перебували на дату настання нещасного випадку (якщо це не загрожує життю чи здоров`ю інших військовослужбовців і не призведе до більш тяжких наслідків), а також вжити заходів щодо недопущення подібних нещасних випадків.
Відповідно до абзацу 1 пункту 3 розділу ІІІ Інструкції №332 нещасний випадок, про який не було своєчасно повідомлено командуванню військової частини або внаслідок якого втрата працездатності настала не відразу, розслідується згідно з цією Інструкцією протягом місяця з дня надходження рапорту безпосереднього командира потерпілого або потерпілого військовослужбовця або заяви особи, яка представляє його інтереси.
Відповідно до пункту 18 розділу ІІ Інструкції №332 за результатами розслідування командир військової частини протягом двох робочих днів після затвердження актів за формами НВ-2 та НВ-3 видає наказ, в якому зазначаються: дата, місце та обставини, за яких стався нещасний випадок; військове звання, прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) та дата народження потерпілого військовослужбовця; вид, характер і локалізація поранення, травми, контузії, каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я; коли стався нещасний випадок (під час виконання обов`язків військової служби чи ні); перебував чи ні потерпілий військовослужбовець в стані алкогольного сп`яніння або під впливом наркотичних чи токсичних або отруйних речовин; порушення нормативно-правових актів, що спричинили нещасний випадок або були супутніми факторами його настання, посадові особи, які допустили ці порушення; заходи з попередження подібних нещасних випадків у майбутньому.
На підставі наказу командира військової частини складається довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) у двох примірниках за формою, наведеною у додатку 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 року №402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за №1109/15800 (Положення про військово-лікарську експертизу).
Отже, факт отримання військовослужбовцем травми (поранення, контузії, каліцтва) є підставою для складання відповідної довідки про обставини їх отримання.
Особливості розслідування нещасних випадків, що сталися в районах бойових дій або проведення антитерористичної операції визначені розділом V Інструкції №332.
Відповідно до пункту 1 розділу V Інструкції №332, у разі настання нещасних випадків, зазначених у пункті 1 розділу II та пункті 1 розділу III цієї Інструкції, що сталися в районі ведення бойових дій або проведення операції Об`єднаних сил, свідок або військовослужбовець, який виявив нещасний випадок, повинен негайно надати потерпілому військовослужбовцю домедичну допомогу, а за можливості - екстрену медичну допомогу і за потреби вжити всіх можливих заходів щодо евакуації потерпілого військовослужбовця до військового або найближчого закладу охорони здоров`я та повідомити найближчого за місцезнаходженням старшого командира (начальника), у безпосередньому або в прямому підпорядкуванні якого на час настання нещасного випадку перебував потерпілий військовослужбовець.
Відповідно до пункту 2 розділу V Інструкції №332 командир (начальник), який отримав повідомлення про нещасний випадок, першочергово зобов`язаний: негайно після прибуття на місце нещасного випадку організувати надання потерпілому військовослужбовцю домедичної допомоги, а за можливості - невідкладної (екстреної) медичної допомоги та за потреби - його евакуацію до закладу охорони здоров`я у разі, якщо ці заходи не були здійснені свідком нещасного випадку або військовослужбовцем, який його виявив; оглянути та обстежити місце нещасного випадку, за наявності необхідних засобів здійснити його фото- або відеофіксацію; опитати прямих та опосередкованих свідків нещасного випадку та причетних до нього осіб, отримати від них письмові пояснення; скласти ескіз або схему місця, де стався нещасний випадок; отримати за можливості письмові пояснення військовослужбовців, витяги з наказів або їх копії та інші документи, що підтверджують виконання потерпілим військовослужбовцем під час настання нещасного випадку обов`язків військової служби.
Приписами пункту 3 розділу V Інструкції №332 встановлено, що командир (начальник), який отримав повідомлення про нещасний випадок, після вжиття ним першочергових заходів, зазначених у пункті 2 цього розділу, складає, особисто підписує рапорт та за можливості негайно надсилає (надає) його разом з зібраними ним безпосередньо на місці нещасного випадку матеріалами (пояснення, ескізи, схеми та інші документи) командиру військової частини, у складі якої на дату настання нещасного випадку проходив службу потерпілий військовослужбовець. У рапорті зазначаються: дата і час настання нещасного випадку; стислий опис та характеристика місця нещасного випадку; відомості про потерпілого військовослужбовця: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), число, місяць та рік народження; стислий опис обставин та ймовірних причин нещасного випадку; вид, характер та локалізація травми або поранення, що отримав потерпілий від нещасного випадку військовослужбовець; відомості про свідків нещасного випадку та причетних до нього осіб; інформація про обсяг домедичної допомоги або невідкладної (екстреної) медичної допомоги, наданої безпосередньо на місці нещасного випадку; заклад охорони здоров`я, у який евакуйовано потерпілого військовослужбовця; час та дата складення рапорту, посада, військове звання, підпис, власне ім`я прізвище командира (начальника), який склав рапорт.
Відповідно до пункту 4 розділу V Інструкції №332 командир військової частини після отримання рапорту зобов`язаний організувати проведення розслідування та його документальне оформлення згідно з вимогами цієї Інструкції.
З метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402 затверджене Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі - Положення №402).
Згідно із пунктом 1.2 глави 1 Розділу І Положення №402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Відповідно до абз.7 п.1.3 Положення №402 основними завданнями військово-лікарської експертизи є визначення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтва) у військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, які призвані на збори, у осіб, звільнених із військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, поранень, які заподіяли військовослужбовцям смерть.
Пунктом 2.1 глави 2 Розділу І Положення №402 визначено, що для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії.
У свою чергу, порядок встановлення причинного зв`язку захворювань (поранень, контузій, травм, каліцтв) у військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, які призвані на збори, та колишніх військовослужбовців зі службою у Збройних Силах України визначений у главі 2 Розділу ІІ Положення №402.
Згідно з підпунктом 21.1, 21.2 глави 21 Розділу ІІ Положення №402 у разі коли під час медичного огляду військовослужбовців встановлено діагноз, ВЛК встановлює причинний зв`язок захворювання, травми, контузії, каліцтва, поранення.
Причинний зв`язок захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв у військовослужбовців, які проходять військову службу, військовозобов`язаних і резервістів, призваних ТЦК та СП на навчальні (перевірочні) збори, при медичному огляді вирішують позаштатні постійно діючі госпітальні, гарнізонні ВЛК і ЛЛК та за потреби - штатні ВЛК.
При цьому, постанови, які приймає ВЛК із встановлення причинного зв`язку захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва), наведені у главі 21 розділу II цього Положення (пункт 20.5 глави 20 Розділу ІІ Положення №402).
Також, пунктами 21.7-21.8 глави 21 Розділу ІІ Положення №402 передбачено, що Постанова ВЛК про причинний зв`язок травми (поранення, контузії, каліцтва) та її наслідків приймається відповідно до висновку, зазначеного в довідці про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), або висновку, зазначеного в Акті проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії), за формою, наведеною у додатку 4 до Інструкції 332, Акті про нещасний випадок (зникнення, смерть), за формою, наведеною у додатку 5 до Інструкції 332, у разі проведення розслідування обставин отримання військовослужбовцем травми (поранення, контузії, каліцтва). Також до ВЛК надається медична документація про первинне звернення за медичною допомогою військовослужбовця безпосередньо після одержання травми (поранення, контузії, каліцтва).
Оригінали або копії Довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), Акта проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії), за формою, наведеною у додатку 4 до Інструкції 332, Акта про нещасний випадок (зникнення, смерть), за формою, наведеною у додатку 5 до Інструкції 332, надсилаються (передаються) військовою частиною (закладом, установою) до закладу охорони здоров`я в електронній або паперовій формі.
На військовослужбовців довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) оформляється не менше ніж у 2 примірниках. Один із примірників довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) подається у ВЛК з метою встановлення причинного зв`язку травми (поранення, контузії, каліцтва) з військовою службою. Примірник довідки обов`язково зберігається в особовій справі військовослужбовця.
Довідка (копія довідки) про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) або копія Акта про нещасний випадок (зникнення, смерть), Акта проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії) зберігається в матеріалах ВЛК, яка прийняла відповідну постанову про причинний зв`язок травми (поранення, контузії, каліцтва).
Прийняття ВЛК постанов про встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва) без наявності документів, передбачених пунктом 21.7 та абзацом першим пункту 21.8 цієї глави, забороняється.
Із змісту пункту 21.5. глави 21 Розділу 2 Положення №402 слідує, що постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються, зокрема, в таких формулюваннях:
а) «Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини» - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, безпосередньої участі в антитерористичній операції (операції об`єднаних сил), забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією проти України;
є) «Захворювання (поранення, контузія, каліцтво, травма), ТАК, пов`язане з проходженням військової служби» - якщо воно виникло в період служби у військових частинах та установах, крім захворювань (поранень, контузій, каліцтв, травм), які виникли (одержані) в періоди служби, передбачені підпунктами «а», «ґ» цього пункту, або коли захворювання, що виникло до військової служби, у період служби досягло такого розвитку, який призводить до непридатності (у тому числі тимчасової) до військової служби, служби з військової спеціальності.
У такому самому формулюванні приймаються постанови при медичному огляді військовослужбовців за результатами поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних ними в період проходження військової служби, коли документи про обставини їх одержання на момент медичного огляду відсутні або якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане за обставин, не пов`язаних з виконанням обов`язків, крім випадків, визначених у підпункті «в» цього пункту.
Аналіз наведених законодавчих приписів свідчить, що отримання травми військовослужбовцем під час проходження військової служби є підставою для проведення у встановленому порядку розслідування, за наслідками якого складається довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), яка надалі враховується ВЛК під час прийняття постанови про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв. Так, у разі відсутності документів про обставини одержання поранень (травм, контузій, каліцтв) на момент медичного огляду, приймається постанова із формулюванням «Захворювання (поранення, контузія, каліцтво, травма), ТАК, пов`язане з проходженням військової служби», тоді як наявність довідки про обставини травми із зазначенням факту отримання травми під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією проти України, дає підстави для прийняття постанови ВЛК із формулюванням «Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини».
Визначення ВЛК того чи іншого причинного зв`язку отримання військовослужбовцем травми (поранення, контузії, каліцтва) впливає на соціальні гарантії, встановлені для військовослужбовців.
Додатком 5 до Положення №402 визначена форма довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) зі змісту якої слідує, що така довідка видається на підставі наказу командира (начальника) військової частини. У довідці про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) докладно вказується за яких обставин виникла травма (поранення, контузія, каліцтво), під час виконання робіт, на службі чи ні, у відпустці, в стані алкогольного сп`яніння чи ні тощо.
Таким чином, отримання військовослужбовцем травми (поранення, контузії, каліцтва) в будь-якому випадку є підставою для складання довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) незалежно від того, чи такі травми отримані при виконанні бойових завдань, чи ні.
Повертаючись до обставин даної справи, суд враховує, що сторонами спору не оскаржується той факт, що 18.11.2023 ОСОБА_1 проходив військову службу у складі Військової частини НОМЕР_1 та перебував і районі виконання бойових дій. 
Зокрема, згідно із наказу відповідача №323 від 09.11.2023 значиться, що позивач з 09.11.2023 прибув з лікувального закладу та вибув в район виконання бойових завдань на території України до складу сил і засобів здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації (а.с.36зворот).
Як стверджує позивач, 18.11.2023 близько 16:00, перебуваючи у населеному пункті Западне Харківської області, він розвантажував ящики зі снарядами для артилерії та під час перенесення одного з ящиків відчув різкий біль у правому коліні. 
22.11.2023 лікарем Військової частини НОМЕР_3 складено консультаційний висновок №17185 в якому зазначено наступний діагноз щодо ОСОБА_1 : «ознаки розриву ПХЗ. Розрив латерального меніска по типу ручки лійки правого колінного суглоба. Остеоартроз правого колінного суглоба ІІ ст. Ганглієві кісти правої великогомілкової кістки. Больовий синдром» як рекомендації зазначено – направлення для консультації до ІПХС ім. Ситенка з можливістю подальшого стаціонарного лікування. (а.с.35зворот).
Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 22.11.2023 №336, на підставі направлення начальника медичної служби від 22.11.2023, позивача переведено з району виконання бойових завдань у госпіталь, військово-медичний клінічний центр Північного регіону, м. Харків, з 22.11.2023 (а.с.35).
Наказом №342 командира Військової частини НОМЕР_1 від 22.11.2023 старшого сержанта ОСОБА_1 , який перебуває на лікуванні у госпіталі, військово-медичний клінічний центр Північного регіону, м. Харків з 27.11.2023 переведено на лікування у лікарню, державну установу «Інститут патології хребта та суглобів імені М.І. Ситенка Національної академії медичних наук України» (а.с.34 зворот).
Відповідно до виписки-дублікату із медичної карти стаціонарного хворого №103052 ОСОБА_1 у період з 27.11.2023 по 22.12.2023 перебував на стаціонарному лікуванні в Інституті патології хребта та суглобів ім. проф. М.І. Ситенка Національної Академії медичних наук України з діагнозом «розрив передньої хрестоподібної зв`язки правого колінного суглоба. Ушкодження медіального меніска правого колінного суглоба» (а.с.29).
Отже, відповідними медичними документами, складеними за наслідками звернення позивача у листопаді 2023 року за медичною допомогою, у ОСОБА_1 зафіксовано факт «розриву передньої хрестоподібної зв`язки правого колінного суглоба. Ушкодження медіального меніска правого колінного суглоба», внаслідок чого останній проходив стаціонарне лікування та за результатами висновків ВЛК перебував у відпустці за станом здоров`я.
Згадуванні документи та інші медичні дані про стан здоров`я позивача були у розпорядженні Військової частини НОМЕР_1 (листом №5482А від 04.09.2025 (а.с.26зворот) відповідач витребував у представника позивача документи щодо травмування ОСОБА_1 , а у жовтні 2025 року такі документи разом із письмовими поясненнями позивача були надіслані на адресу Військової частини НОМЕР_1 (а.с.116-117).
Проте відповідачем вказані обставини залишено поза увагою, їм не надана належна оцінка, не вжито заходів щодо встановлення дійсних обставин отримання травми позивачем під час проходження військової служби.
При цьому, як висновки проведеного службового розслідування, так і заперечення відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, фактично обґрунтовані посиланням на наявність у позивача тривалого захворювання колінного суглоба, відсутність оформлених у встановленому порядку первинних документів про поранення/травмування, відсутність записів у журналах обліку, відсутність можливості опитати вказаного ним свідка.
Суд зауважує, що відповідно до пункту 3 частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
У постанові Верховного Суду від 28.11.2022 у справі №826/6029/18 викладено правовий висновок, відповідно до якого у контексті вимог частини другої статті 2 КАС України нормативне обґрунтування прийнятого рішення та його співвідношення з фактичними обставинами не є формальною вимогою, оскільки суд має перевірити чи діяв суб`єкт владних повноважень, у тому числі (…) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень; принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень полягає у тому, щоб рішенням було прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.
У постанові Верховного Суду від 12.09.2023 у справі №420/14943/21 зазначено, що критеріями обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень є: 1) логічність та структурованість викладення мотивів, що стали підставою для прийняття відповідного рішення; 2) пов`язаність наведених мотивів з конкретно наведеними нормами права, що становлять правову основу такого рішення; 3) наявність правової оцінки фактичних обставин справи (поданих документів, інших доказів), врахування яких є обов`язковим у силу вимог закону під час прийняття відповідного рішення; 4) відповідність висновків, викладених у такому рішенні, фактичним обставинам справи; 5) відсутність немотивованих висновків та висновків, які не ґрунтуються на нормах права.
На спірні правовідносини, в тому числі, поширюється дія Закону України від 17.02.2022 №2073-IX «Про адміністративну процедуру».
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.4 Закону №2073-IX одним із принципів адміністративної процедури є принцип обґрунтованості. 
Статтею 8 цього ж Закону визначено, що адміністративний орган забезпечує належність та повноту з`ясування обставин справи, безпосередньо досліджує докази та інші матеріали справи. Адміністративний орган під час здійснення адміністративного провадження враховує всі обставини, що мають значення для вирішення справи. Адміністративний орган зобов`язаний обґрунтовувати адміністративні акти, які він приймає, крім випадків, визначених законом. Адміністративний акт, який може негативно вплинути на право, свободу чи законний інтерес особи, повинен містити мотивувальну частину, що відповідає вимогам цього Закону. Якщо адміністративний орган змінює оцінку та висновки в однакових чи подібних справах, він зобов`язаний надати належне обґрунтування такої зміни.
Разом з тим оскаржуваний позивачем наказ командира Військової частини НОМЕР_1 №7302А від 27.11.2025 «Про результати службового розслідування» не містить належного обгрунтування підстав не врахування (відхилення) відповідачем обставин, викладених у згадуваних вище медичних документах щодо стану здоров`я ОСОБА_1 після 18.11.2023 (консультаційний висновок лікаря військової частини № НОМЕР_4 від 22.11.2023, виписки-дублікату із медичної карти стаціонарного хворого №103052, тощо). 
Суд звертає увагу на те, що прийняття спірного рішення без урахування стану здоров`я позивача, без дослідження характеру травми та наявних медичних документів суперечить вимогам згадуваних вище положень чинного законодавства. 
З огляду на викладене, висновки Акту службового розслідування, затвердженого наказом №7302А командира Військової частини НОМЕР_1 від 27.11.2025 «Про результати службового розслідування», з приводу того, що у ході проведеного службового розслідування обставини травмування (погіршення стану здоров`я) старшого сержанта ОСОБА_1 під час виконання бойових завдань близько 16 години 00 хвилин 18.11.2023 в районі населеного пункту Западне Куп`янського району Харківської області та причинно-наслідковий зв`язок між виконанням зазначених завдань і погіршенням стану його здоров`я не підтверджені, суперечать дійсним обставинам справи та наведеним вимогам законодавства.
Більше того, при вирішенні цього спору суд враховує, що службове розслідування проводилось відповідачем, крім іншого на підставі Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, який затверджено Наказом Міністерства оборони України 21.11.2017 №608 (далі - Порядок №608).
Суд звертає увагу відповідача, що вказаний Порядок визначає підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України, а також військовозобов`язаних та резервістів, які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі.
За нормами п. 1 розділу ІІ Порядку №608 службове розслідування може призначатися у разі:
невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду;
невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань;
неправомірного застосування військовослужбовцем фізичного впливу, зброї, спеціальних засобів або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільних осіб, особливо, якщо це призвело до їх поранення, травмування або смерті;
дій військовослужбовця, які призвели до спроби самогубства іншого військовослужбовця;
втрати або викрадення зброї чи боєприпасів;
порушення порядку та правил несення чергування (бойового чергування), вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити або спричинило негативні наслідки;
недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів;
внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєне військовослужбовцем кримінальне правопорушення;
повідомлення військовослужбовцю про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення;
скоєння військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинули або отримали тілесні ушкодження інші особи.
Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.
За рішенням відповідного командира (начальника) службове розслідування може призначатися за письмовим рапортом (доповідною або пояснювальною запискою) військовослужбовця з метою зняття безпідставних, на його думку, звинувачень або підозри.
Відповідно до п. 3 розділу ІІ Порядку №608 службове розслідування проводиться для встановлення:
неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення;
причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби;
ступеня вини військовослужбовця;
порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства;
причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення;
причин виникнення матеріальної шкоди, її розміру та винних осіб (у разі виявлення факту її заподіяння).
Проаналізувавши наведені норми, суд дійшов висновку, що службове розслідування стосовно військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів, на підставі ст. 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та Порядку №608, проводиться у випадках не виконання (неналежного виконання) ними своїх службових обов`язків або вчинення правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дій (бездіяльності) які призвели до завдання шкоди державі, та призначається таке розслідування письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності.
Однак, відповідачем не надано суду будь-яких доказів щодо вчинення позивачем будь-якого дисциплінарного правопорушення.
Навпаки, з наявного в матеріалах справи Акту службового розслідування вбачається, що службове розслідування було проведено для встановлення обставин можливого травмування ОСОБА_1 .
Таким чином, суд вважає, що обрані відповідачем підстави для проведення службового розслідування відносно позивача є помилковими.
Відтак, зважаючи на встановлені у ході розгляду фактичні обставини справи та беручи до уваги норми чинного законодавства, якими врегульовані спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання протиправним та скасування наказу командира Військової частини НОМЕР_1 №7302А від 27.11.2025 «Про результати службового розслідування» в частині затвердження акту службового розслідування та визнання відсутності підстав для видачі довідки про обставини травми через неможливість встановлення обставин травми ОСОБА_2 .
Обираючи належний спосіб захисту порушеного права у спірних правовідносинах, суд враховує таке.
За змістом частини 4 статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Адміністративний суд надає оцінку рішенню суб`єкта владних повноважень на відповідність критеріям правомірності, визначеним частиною 2 статті 2 КАС України, виключно з огляду на зміст такого рішення.
Суд враховує, що довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) може бути надана військовослужбовцю виключно за наслідками проведення повного та всебічного розслідування за процедурою, визначеною розділами ІІ та V Інструкції №332, яке має проводитися військовою частиною, і суд не вправі перебирати на себе таку функцію та встановлювати наявність або відсутність фактичних підстав для видачі такої довідки, оскільки це не відповідає завданням адміністративного судочинства.
Враховуючи вищенаведене, відсутні підстави для визнання протиправними дій відповідача щодо невидачі ОСОБА_1 довідки встановленого зразка відповідно до додаток 5 до Положення №402 про отримання ним у листопаді 2023 року травми та зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 видати позивачу таку довідку, оскільки в умовах неналежно проведеного розслідування висновки про наявність у відповідача обов`язку видати позивачу таку довідку є передчасними.
З урахуванням наведеного, суд з метою ефективного захисту права позивача, вважає за необхідне зобов`язати відповідача провести повторне службове розслідування за фактом травми, отриманої позивачем, з урахуванням висновків суду, викладених у даному рішенні.
Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження матеріалами справи, є частково обґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про часткове задоволення позову.
У зв`язку із тим, що позивач звільнений від сплати судового збору за даним позовом, розподіл судових витрат на підставі ст. 139 КАС України не здійснюється.
Керуючись статтями 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.
Визнати протиправним і скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 №7302А від 27.11.2025 «Про результати службового розслідування» в частині затвердження акту службового розслідування та визнання відсутності підстав для видачі довідки про обставини травми через неможливість встановлення обставин травми ОСОБА_1 .
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 провести повторне службове розслідування обставин отримання у листопаді 2023 року ОСОБА_1 травми відповідно до Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 27.10.2021 №332, з урахуванням висновків суду, викладених у даному судовому рішенні. 
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено та підписано судом 26 травня 2026 року.
Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_5 ).
Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ).

Суддя Н. В. Стецик