1	Справа № 335/7647/25  2-о/335/4/2026 	

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 квітня 2026 року м. Запоріжжя

Вознесенівський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Гашук К.В., присяжних Клименка Р.Г., Мельниченко О.А., за участю секретаря судового засідання Куян О.С., заявника ОСОБА_1 , представника заявника – адвоката Гаранської У.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , в особі представника – адвоката Шокарєвої Альони Вікторівни, заінтересовані особи: Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Міністерство оборони України, військова частина НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої дитини ОСОБА_3 , про оголошення ОСОБА_4 померлим, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просить оголосити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце народження м. Єнакієве, Донецька область, Україна, померлим під час безпосередньої участі в бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в районі ведення бойових дій; Місцем смерті ОСОБА_4 вважати місто Бахмут Бахмутського району Донецької області; Датою смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважати 14.02.2023.
В обґрунтування заяви зазначено, що заявник є матір`ю ОСОБА_4 .
Згідно сповіщення сім`ї № 333 від 13.02.2024 № 29/851, старший стрілець 2 механізованого відділення 3 механізованого взводу 9 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_4 , 1986 року народження, призваний на військову службу під час мобілізації, відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022 року ІНФОРМАЦІЯ_2 23.12.2022, під час ведення бойових дій безвісти зник 14.02.2023 у н.п. Бахмут, Донецької області. 
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 14.03.2023 №5371 було призначено проведення службового розслідування за фактом зникнення безвісти 14.02.2023 під час виконання бойових завдань солдата ОСОБА_4 . 
Згідно Акту службового розслідування, встановлено наступне: «в ході проведення службового розслідування були з`ясовані наступні факти. Під час захисту територіальної цілісності України …, а саме ІНФОРМАЦІЯ_3 під час інтенсивних боїв на позиціях НОМЕР_2 механізованого батальйону в мсті Бахмут Донецька область зник безвісті старший стрілець 2 механізованого відділення 3 механізованого взводу 9 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_4 (зі зброєю НОМЕР_3 ). Пошукові дії результатів не дали. Військовослужбовець перебував у засобах індивідуального захисту. Вищевказані факти підтверджуються витягом з журналу бойових дій № 17/окп/т за 14.02.2023, а також поясненнями свідків капітана ОСОБА_5 і старшого лейтенанта ОСОБА_6 ». 
Згідно витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин № 20250212-1605 від 12.02.2025 розшукується військовослужбовець ОСОБА_4 , який зник на території бойових дій (під час воєнних дій).
Оголошення фізичної особи померлою необхідне Заявниці для отримання свідоцтва про смерть її сина, ОСОБА_4 , який безвісти зник під час участі в бойових діях біля м. Бахмут Бахмутської міської територіальної громади Донецької області. Адже без рішення суду про оголошення фізичної особи померлою у Заявниці не має іншої можливості отримати свідоцтво про смерть її сина.
Правом, яке держава має захищати та забезпечувати можливість для його реалізації, в даному випадку є право заявниці ОСОБА_1 , як громадянки України, на оголошення її сина ОСОБА_4 , померлим, що, у свою чергу, стане підставою для реалізації нею інших своїх прав та обов`язків, пов`язаних зі смертю сина, зокрема, спадкування, отримання відповідної допомоги (виплати) тощо.
Ухвалою судді від 08.08.2025 відкрито провадження за заявою ОСОБА_1 про оголошення померлим ОСОБА_4 .
Ухвалою суду від 23.02.2026, залучено до участі у справіза заявою  ОСОБА_1 , в особі представника – адвоката Шокарєвої Альони Вікторівни, заінтересована особа: Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса); Міністерство оборони України; військова частина НОМЕР_1 , про оголошення ОСОБА_4 померлим, у якості заінтересованої особи ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Представник Міністерства оборони України – Андрієнко К.О. надав суду письмові пояснення по суті справи, які просив врахувати при розгляду справи по суті.
У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та її представник Гаранська У.В. вимоги заяви підтримали та просили її задовольнити.
Заінтересовані особи чи їх представники, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явились, про причини неявки до суду не повідомили, заяви про відкладення розгляду справи суду не подавали. 
22.04.2026 суд перейшов на стадію ухвалення судового рішення до 27.04.2026.
Заслухавши заявника та її представника, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами у межах вимог заяви, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.
Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що заявник у справі ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, яке видане повторно 26.04.2026, серія НОМЕР_4 . 
Згідно сповіщення сім`ї № 333 від 13.02.2024 № 29/851, старший стрілець 2 механізованого відділення 3 механізованого взводу 9 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_4 , 1986 року народження, призваний на військову службу під час мобілізації, відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022 року ІНФОРМАЦІЯ_2 23.12.2022, під час ведення бойових дій, 14.02.2023, безвісти зник у н.п. Бахмут, Донецької області. 
10.03.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за № 12023082060000378 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 115 КК України, за тим фактом, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стрілець 9 роти, 3 батальйону, 93 бригади ОМБР « ІНФОРМАЦІЯ_6 », 08.02.2023 востаннє виходив на зв`язок та повинен бути направлений до с. Костянтинівки Донецької області. Наразі місцезнаходження ОСОБА_4 невідомо (ЄО 4764 від 10.03.2023).
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 14.03.2023 №5371, було призначено проведення службового розслідування за фактом зникнення безвісти 14.02.2023 під час виконання бойових завдань солдата ОСОБА_4 . 
Як зазначено в акті службового розслідування, в ході проведення службового розслідування було встановлено, що під час захисту територіальної цілісності України, а саме ІНФОРМАЦІЯ_3 під час інтенсивних боїв на позиціях НОМЕР_2 механізованого батальйону в місті Бахмут Донецька область зник безвісті старший стрілець 2 механізованого відділення 3 механізованого взводу 9 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_4 (зі зброєю НОМЕР_3 ). Пошукові дії результатів не дали. Військовослужбовець перебував у засобах індивідуального захисту. Вищевказані факти підтверджуються витягом з журналу бойових дій № 17 /окп/т за 14.02.2023, а також поясненнями свідків капітана ОСОБА_5 і старшого лейтенанта ОСОБА_6 . 
Згідно доповіді № 3215 по факту зниклого безвісти під час виконання бойових завдань військовослужбовця частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_4 по суті справи: 09.03.2023 від командира 3 механізованого батальйону майора ОСОБА_7 надійшла доповідь про зниклого безвісти солдата ОСОБА_4 зі зброєю 5.45 мм. АК-74 № НОМЕР_5 . Попередньо встановлено: приблизно 14.02.2023 під час інтенсивних боїв в м. Бахмут Донецької області зник безвісти солдат ОСОБА_4 . Причина отримання втрат: обстріл противником позицій 3 механізованого батальйону.
Відповідно до витягу з журналу бойових дій військової частини НОМЕР_1 за 14.02.2023Ю, під час штурмових дій противником за підтримки вогню мінометом на позицію « ІНФОРМАЦІЯ_7 » РОП 9339 9 мр 3 мб (сх.окол БАХМУТ), безвісті зникли 8 військовослужбовців, в тому числі ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 09.03.2023 № 137 солдата за призовом по мобілізації ОСОБА_4 виключено з котлового забезпечення військової частини з 10.03.2023 та з грошового та речового забезпечення військової частини з 14.02.2023. підстава: доповідь по факту безвісті зниклого від 09.03.2023 № 3215. 
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 19.04.2023 № 260 солдата за призовом по мобілізації ОСОБА_4 увільнено від займаної посади та зараховано в розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 , утримуючи у списках особового складу військової частини з 19.04.2023, як зниклого безвісти. 
Згідно витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин № 20250212-1605 від 12.02.2025, розшукується військовослужбовець ОСОБА_4 , який зник на території бойових дій(під час воєнних дій).
Згідно витягу із протоколу № 5 від 15.03.2025 засідання комісії військової частини НОМЕР_6 з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій солдат ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнаний учасником бойових дій. 
Відповідно до витягу з інформаційної системи з питань поводження з військовополоненими № 2025-61-8411, інформація про ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в системі відсутня. 
23.05.2025 за № 49фз/201/02-2025, на запит представника заявника, Краматорським районним управлінням поліції надано відповідь про те, що кримінальне провадження № 12023082060000378 від 10.03.2023, за фактом зникнення безвісти військовослужбовця ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває у провадженні Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області.
Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою (п.3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України).
Відповідно до ч.1 ст. 46 ЦК України, фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
Згідно ч.2 ст. 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.
Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті (ч. 3 ст. 46 ЦК України).
Статтею 47 ЦК України визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті.
Оголошення фізичної особи померлою – це судове визнання померлою фізичної особи, щодо якої за місцем її постійного проживання немає будь-яких відомостей про місце перебування протягом встановленого законом строку.
У правовому контексті оголошення фізичної особи померлою є припущенням її смерті, що має наслідком припинення правосуб`єктності. Суд під час оголошення фізичної особи померлою достеменно не може встановити факт її смерті, а лише припускає це на підставі непрямих доказів або у зв`язку із тривалою безвісною відсутністю.
Оголошення громадянина померлим має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася у правовідносинах за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 11 грудня 2024 року в справі № 755/11021/22 вирішила виключну правову проблему щодо початку відліку строку, передбаченого частиною другої статті 46 ЦК України, для оголошення судом фізичної особи померлою у разі, якщо є підстави припускати про вірогідну смерть (загибель) особи на території, на якій велись активні бойові дії.
Велика Палата Верховного Суду наголосила, що в частині другій статті 46 ЦК України йдеться про воєнні дії, збройний конфлікт, а не про воєнний стан. Не можна тлумачити цей припис як такий, що його можливо застосувати стосовно оголошення особи померлою винятково після скасування воєнного стану на всій території України.
З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою не раніше спливу шести місяців від дня закінчення активних бойових дій на місці ймовірної загибелі фізичної особи або від дня настання події, за якої відбулася загибель фізичної особи, якщо така подія, хоча і є наслідком воєнних дій, проте сталася не на території ведення активних дій.
Особа може бути оголошена в судовому порядку померлою у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть цієї особи. На цьому наголошено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 31 травня 2023 року у справі № 177/11/20, від 07 листопада 2023 року у справі № 607/159/23.
У постановах від 26 квітня 2023 року у справі № 337/3725/22, від 29 березня 2023 року у справі № 753/8033/22 Верховний Суд дійшов висновків, що підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, можуть бути, зокрема: письмові докази; речові докази, у тому числі звуко- і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; показання свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; довідки з військкомату або від командира військової частини (у випадку загибелі військовослужбовців); заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі при обставинах, що загрожували їй смертю.
Вочевидь вказаний перелік доказів не є вичерпним та може бути конкретизований у кожній справі залежно від встановлених у ній обставин.
Подібні висновки висловлені у постанові Верховного Суду від 25 жовтня 2023 року у справі № 607/1612/23 (провадження № 61-6323св23).
Разом із тим, суд повинен мати достатні належні та допустимі докази для встановлення обставин, на підставі яких можливо зробити вірогідне припущення про смерть громадянина. Відсутність безумовних доказів або суперечність у доказах на підтвердження обставин, що надаються заявником та/або заінтересованими особами, унеможливлює оголошення особи померлою (див. постанови Верховного Суду від 08 лютого 2024 року у справі № 148/1207/22, від 04 червня 2025 року у справі № 591/11696/23, від 18 грудня 2025 року у справі № 357/16463/24).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).
Цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує на довіру.
Підставою для оголошення особи померлою є не факти, які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи.
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, в подальшому воєнний стан було продовжено та триває по теперішній час.
Оцінивши зібрані в ході судового розгляду відомості про зникнення безвісти ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обставин, що дають підстави припустити його загибель ІНФОРМАЦІЯ_3 у населеному пункті Бахмут Донецької області, під час безпосередньої участі у бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони України, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, у складі військової частини НОМЕР_1 , суд доходить до висновку, що характер та обсяг зібраних у справі доказів є достатніми для прийняття судом рішення про оголошення ОСОБА_4 померлим.
Суд також враховує, що шестимісячний строк, передбачений частиною другою статті 46 ЦК України, який починає відлік від дня закінчення активних бойових дій на місці ймовірної загибелі ОСОБА_4 , на момент подання заяви та розгляду справи судом сплив.
У справі № 755/11021/22, формулюючи висновки, Велика Палата Верховного Суду виходила з того (див. пункт 45 постанови), що у частині другій статті 46 ЦК України законодавець навів дві спеціальні норми: «фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій» (речення перше) та «з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців» (речення друге).
Велика Палата Верховного Суду для з`ясування змісту припису речення другого частини другої статті 46 ЦК України «з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців» використовувала телеологічний (цільовий) спосіб тлумачення норми права (див. пункти 58-61 постанови Великої Палати Верховного Суду).
У пунктах 62, 65, 66 постанови у справі № 755/11021/22 Велика Палата Верховного Суду виснувала: «Речення друге частини другої статті 46 ЦК України не конкретизує обставини, за яких суд може застосувати скорочений шестимісячний строк замість дворічного, зазначеного у реченні першому цієї частини. Водночас суд може послатися на шестимісячний строк у разі наявності істотних підстав для припущення, що фізична особа загинула внаслідок воєнних дій, збройного конфлікту, і без обґрунтованих підстав очікувати, що з часом обставини зміняться або з`являться нові дані щодо місцезнаходження цієї особи.
У чинному ЦК України видозмінену до реалій незалежної України статтю 21 законодавець виклав у статті 46 без істотних змін, доповнивши її у частині другій реченням другим з наведенням спеціального правила із вказівкою на право суду (з урахуванням конкретних обставин) оголосити фізичну особу померлою до спливу дворічного строку, але не раніше спливу шести місяців.
Законодавець доповнив чинний ЦК України реченням другим частини другої статті 46 ЦК України задля врегулювання ситуацій, коли у суду є достатні істотні підстави вважати, що на основі доказів у конкретній справі фізична особа – з надзвичайно великою вірогідністю – є дійсно померлою (загиблою), і що впродовж двох років, зазначених у частині першій цієї статті, про особу не буде додаткових відомостей як про живу».
У підсумку Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку: «… шість місяців, які визначені в реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи, що дозволятиме надати правову охорону людям, які постраждали від війни та у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, і забезпечуватиме правову справедливість» (див. пункт 82 постанови).
Шестимісячний строк, який у цьому випадку обраховується з дня закінчення активних бойових дій, виконує функцію своєрідного запобіжника, спрямованого на захист прав та інтересів фізичної особи, яка може перебувати в невідомому місці або тимчасово не мати змоги вийти на зв`язок з різних причин, пов`язаних з обставинами воєнних дій, збройного конфлікту. Така правова гарантія запобігає передчасному оголошенню особи померлою, враховуючи, що в умовах війни можуть бути численні фактори, які заважають встановленню фактичного місця перебування людини. Цей строк забезпечує можливість з`ясування додаткових обставин або отримання нової інформації про зниклу особу, що сприяє уникненню помилкових судових рішень, які могли б призвести до негативних правових наслідків для самої особи, її родичів і суспільства загалом.
В ухвалі від 16 квітня 2026 року у справі № 671/132/25 (провадження № 14-22цс26) про повернення на розгляд Першої судової палати Касаційного цивільного суду справи № 671/132/25 Велика Палата Верховного Суду не встановила об`єктивних причин для прийняття до розгляду цієї справи з метою відступу (конкретизації) від попереднього правового висновку у справі № 755/11021/22.
Очевидно, що Велика Палата Верховного Суду у справі № 755/11021/22 (провадження № 14-94цс24) не формулювала висновок для ситуації, коли територія, на якій відбулась вірогідна загибель військовослужбовця, на момент такої події була територією активних бойових дій, а потім окупована супротивником.
Обставини справи, яка перебувала на розгляді у Великій Палаті Верховного Суду, стосувались подій, коли ймовірна загибель фізичної особи сталась на території, де велись активні бойові дії, а після їх завершення території залишилась під контролем України.
Оскільки за встановленими у цій справі обставинами територія, на якій відбулась вірогідна загибель військовослужбовця ОСОБА_4 на момент такої події була територією активних бойових дій, а потім окупована супротивником; у суду з надзвичайно великою вірогідністю є достатні істотні підстави вважати, що військовослужбовець ОСОБА_4 загинув, а відтак відлік строку, передбаченого частиною другою статті 46 ЦК України може бути здійснений у цій справі з 13 грудня 2023 року.
Такий висновок суду не суперечить висновку Великої Палати Верховного Суду про те, що шість місяців мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці ймовірної загибелі фізичної особи або від дня настання події, за якої відбулася загибель фізичної особи, якщо така подія, хоча й є наслідком воєнних дій, проте сталася не на території ведення активних бойових дій (див. пункт 109 постанови).
Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, зокрема у постановах від 29 травня 2024 року у справі № 127/28463/23 (щодо оголошення померлим військовослужбовця, який зник безвісті в районі населеного пункту Бахмут Донецької області), від 24 грудня 2025 року у справі № 692/95/25 (щодо оголошення померлим військовослужбовця, який зник безвісті в населеному пункті Одрадівка Бахмутського району Донецької області), від 21 січня 2026 року у справі № 127/11048/24 (щодо оголошення померлим військовослужбовця, який зник безвісті в районі населеного пункту Бахмут Донецької області), від 18 лютого 2026 року у справі № 759/22513/24 (щодо оголошення померлим військовослужбовця, який зник безвісті в населеному пункті Олександропілля Попаснянського району Луганської області), від 04 березня 2026 року у справі № 761/684/25 (щодо оголошення померлим військовослужбовця, який зник безвісті в районі населеного пункту Бахмут Донецької області), від 13 березня 2026 року в справі № 352/1828/25 (щодо оголошення померлим військовослужбовця, який зник безвісти в районі с. Роботине Пологівського району Запорізької області).
Правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п`яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв`язку з відкриттям спадщини. Нотаріус, який видав спадкоємцеві свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, накладає на нього заборону відчуження (ст. 47 ЦК України).
Правові наслідки появи фізичної особи, яка була оголошена померлою визначені нормами ст. 48 ЦК України. Так, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою. Незалежно від часу своєї появи фізична особа, яка була оголошена померлою, має право вимагати від особи, яка володіє її майном, повернення цього майна, якщо воно збереглося та безоплатно перейшло до неї після оголошення фізичної особи померлою, за винятком майна, придбаного за набувальною давністю, а також грошей та цінних паперів на пред`явника. Особа, до якої майно перейшло за відплатним договором, зобов`язана повернути його, якщо буде встановлено, що на момент набуття цього майна вона знала, що фізична особа, яка була оголошена померлою, жива. У разі неможливості повернути майно в натурі особі, яка була оголошена померлою, відшкодовується вартість цього майна. Якщо майно фізичної особи, яка була оголошена померлою і з`явилася, перейшло у власність держави, Автономної Республіки Крим або територіальної громади і було реалізоване ними, цій особі повертається сума, одержана від реалізації цього майна.
Зі змісту поданої до суду заяви про оголошення особи померлою вбачається, що підставою для звернення заявниці з вказаною заявою є її намір реалізувати своє право на отримання грошової допомоги відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168«Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», оформлення спадщини, тощо. 
Оголошення громадянина померлим має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася у правовідносинах за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме.
Рішення про оголошення фізичної особи померлою може бути прийняте судом за наявності таких підстав: відсутність особи в місці її постійного проживання; відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців; неможливість одержання відомостей про місце перебування особи, незважаючи на вжиті заходи.
Особливістю цієї категорії справ, є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи.
Згідно ч. 1 ст.306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.
Пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» визначено, що громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав без вісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим.
Відповідно до ч. 2 ст. 308 ЦПК України після набрання законної сили рішенням про оголошення фізичної особи померлою суд надсилає рішення відповідному органу державної реєстрації актів цивільного стану для реєстрації смерті фізичної особи, а також до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, а в населеному пункті, де немає нотаріуса, - відповідного органу місцевого самоврядування для вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. За наявності в населеному пункті кількох нотаріусів, а також у випадках, коли місце відкриття спадщини невідоме, рішення надсилається до державного нотаріального архіву з метою передачі його за належністю уповноваженому нотаріусу для вжиття заходів з охорони спадкового майна.
Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити, що у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місце перебування цієї особи, суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або іншою заінтересованою особою в порядку ст. 309 ЦПК України.
Суд звертає увагу, що частиною другою статті 20 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» передбачено, якщо особа, зникла безвісти за особливих обставин, оголошена померлою, але її останки не знайдено, проведення розшуку не припиняється до встановлення її місце перебування, місця поховання чи місцезнаходження останків такої особи.
Керуючись ст. ст. 89, 258, 259, 293, 294, 305-308, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , в особі представника – адвоката Шокарєвої Альони Вікторівни, заінтересовані особи: Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Міністерство оборони України, військова частина НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої дитини ОСОБА_3 , про оголошення ОСОБА_4 померлим - задовольнити.
Оголосити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , громадянина України, місце народження м. Єнакієве Донецької області, РНОКПП НОМЕР_7 , померлим під час безпосередньої участі в бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в районі ведення бойових дій.
Дату смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , вважати ІНФОРМАЦІЯ_9 .
Місцем смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , вважати місто Бахмут Донецької області, Україна.
Після набрання законної сили рішенням про оголошення фізичної особи померлою надіслати копію рішення до відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану для реєстрації смерті фізичної особи, а також до державного нотаріального архіву з метою передачі його за належністю уповноваженому нотаріусу для вжиття заходів з охорони спадкового майна.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Запорізького апеляційного суду або через Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя К.В. Гашук

Присяжні: Р.Г. Клименко

О.А. Мельниченко