15.06.2026 

Справа № 337/3690/25
Провадження № 1-кп/337/139/2026
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2026 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 
з участю секретаря ОСОБА_2 
прокурора ОСОБА_3 
захисника ОСОБА_4 

розглянувши в порядку спеціального судового провадження, у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Запоріжжя, кримінальне провадження за обвинуваченням  ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Грузія, громадянина України, освіта вища, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 111-1 КК України,
в с т а н о в и в :
24 жовтня 1945 року набув чинності Статут Організації Об`єднаних Націй, підписаний 26 червня 1945 року, яким фактично створено Організацію Об`єднаних Націй (далі - ООН).
До складу ООН увійшли Українська Радянська Соціалістична Республіка (з 24 серпня 1991 року змінено назву на Україна), Союз Радянських Соціалістичних Республік (з 24 грудня 1991 року змінено назву на Російська Федерація) та ще 49 країн - засновниць, а в подальшому до вказаної міжнародної організації прийняті інші країни світу.
Відповідно до ч. 4 ст. 2 Статуту ООН всі Члени ООН утримуються в їх міжнародних відносинах від загрози силою або її застосування як проти територіальної недоторканності або політичної незалежності будь - якої держави, так і будь - яким іншим чином, несумісним з Цілями Об`єднаних Націй.
Декларацією Генеральної Асамблеї ООН від 9 грудня 1981 року № 36/103 про недопустимість інтервенції та втручання у внутрішні справи держав та резолюціями від 16 грудня 1970 року № 2734 (XXV), що містить Декларацію про зміцнення міжнародної безпеки; від 21 грудня 1965 року № 2131 (XX), що містить Декларацію про неприпустимість втручання у внутрішні справи держав та обмеження їх суверенітету та від 14 грудня 1974 року № 3314 (XXIX), що містить визначення агресії, установлено, що ні одна з держав не має право здійснювати інтервенцію чи втручання у будь-якій формі або з будь – якої причини у внутрішні та зовнішні справи інших держав. Закріплено обов`язок держав: утримуватися від озброєної інтервенції, підривної діяльності, військової окупації; утримуватися від здійснення сприяння, заохочення чи підтримки сепаратистської діяльності; не допускати на власній території навчання, фінансування та вербовки найманців чи засилання таких найманців на територію іншої держави.
Крім того, у статтях 1-5 Декларації Генеральної Асамблеї ООН від 14 грудня 1974 року № 3314 (XXIX) серед іншого визначено:
- застосування збройної сили державою проти суверенітету, територіальної та політичної незалежності іншої держави;
- застосування збройної сили державою першою в порушення Статуту ООН є перш за все свідченням акту агресії.
Будь - яка з наступних дій, незалежно від оголошення війни, кваліфікується як акт агресії:
- вторгнення або напад збройних сил держави на територію іншої держави або будь-яка військова окупація, який би тимчасовий характер вона не носила, що є результатом такого вторгнення або нападу, або будь-яка анексія із застосуванням сили території іншої держави або частини її;
- бомбардування збройними силами держави території іншої держави або застосування будь-якої зброї державою проти території іншої держави;
- блокада портів або берегів держави збройними силами іншої держави;
- напад збройними силами держави на сухопутні, морські або повітряні сили, або морські і повітряні флоти іншої держави;
- застосування збройних сил однієї держави, що знаходяться на території іншої держави за згодою з приймаючою державою, у порушення умов, передбачених в угоді, або будь-яке продовження їх перебування на такій території після припинення дії угоди;
- дія держави, що дозволяє, щоб її територія, яку вона надала в розпорядження іншої держави, використовувалася цією іншою державою для здійснення акту агресії проти третьої держави;
- засилання державою або від імені держави збройних банд, груп, іррегулярних сил або найманців, які здійснюють акти застосування збройної сили проти іншої держави, що мають настільки серйозний характер, що це рівнозначно наведеним вище актам.
Жодні міркування будь-якого характеру, з політичних, економічних, військових чи інших причин не можуть бути виправданням агресії.
Статтями 1 та 2 III Конвенції про відкриття воєнних дій (Гаага, 18 жовтня 1907 року), яка вступила в дію 26 січня 1910 року, яку 7 березня 1955 року визнано Союзом Радянських Соціалістичних Республік, правонаступником якого є Російська Федерація, передбачено, що військові дії між державами не повинні починатися без попереднього і недвозначного попередження, яке буде мати форму мотивованого оголошення війни або форму ультиматуму з умовним оголошенням війни. Стан війни повинен бути без уповільнення оповіщений нейтральним державам і буде мати для них дійсну силу лише після одержання оповіщення.
24 серпня 1991 року Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки схвалено Акт проголошення незалежності України, яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. Згідно з указаним документом, територія України є неподільною та недоторканною.
16 липня 1990 року вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах.
Відповідно до розділу V Декларації територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.
Незалежність України визнали держави світу, серед яких і Російська Федерація.
Згідно з п. п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 5 грудня 1994 року Російська Федерація, Сполучене Королівство Великої Британії та Північної Ірландії і Сполучені Штати Америки підтвердили Україні їх зобов`язання згідно з принципами Заключного акта Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 1 серпня 1975 року поважати незалежність і суверенітет та існуючі кордони України, зобов`язались утримуватися від загрози силою чи її використання проти територіальної цілісності чи політичної незалежності України, і що ніяка їхня зброя ніколи не буде використовуватися проти України, крім цілей самооборони, або будь-яким іншим чином згідно зі Статутом ООН.
31 травня 1997 року відповідно до положень Статуту ООН і зобов`язань за Заключним актом Наради з безпеки і співробітництва в Європі Україна та Російська Федерація уклали Договір про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією (ратифікований Законом України від 14 січня 1998 року ШЗ/98-ВР та Федеральним Законом Російської Федерації від 2 березня 1999 року № 42 ФЗ). Відповідно до ст. ст. 2, 3 зазначеного Договору Російська Федерація зобов`язалась поважати територіальну цілісність України, підтвердила непорушність існуючих між ними кордонів та будівництво відносин на основі принципів взаємної поваги суверенної рівності, територіальної цілісності, непорушності кордонів, мирного врегулювання спорів, незастосування сили або загрози силою, включаючи економічні та інші способи тиску, права народів вільно розпоряджатися своєю долею, невтручання у внутрішні справи, додержання прав людини та основних свобод, співробітництва між державами, сумлінного виконання взятих міжнародних зобов`язань, а також інших загальновизнаних норм міжнародного права.
Відповідно до опису і карти державного кордону, які є додатками до Договору між Україною та Російською Федерацією про українсько - російський державний кордон від 28 січня 2003 року (ратифікований Російською Федерацією 22 квітня 2004 року), територія Автономної Республіки Крим, м. Севастополя, Донецької та Луганської областей відноситься до території України.
Статтями 1, 2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.
Згідно із статтею 5 Конституції України, носієм суверенітету та єдиним джерелом влади в Україні є народ. Народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування.
Право визначати і змінювати конституційний лад в Україні належить виключно народові і не може бути узурповане державою, її органами або посадовими особами.
Згідно з ч. 1 ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України.
Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Статтею 73 Конституції України визначено, що виключно всеукраїнським референдумом вирішуються питання про зміну території України.
Відповідно до статей 132 - 134 Конституції України територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території. До складу України входять: Автономна Республіка Крим, Вінницька, Волинська, Дніпропетровська, Донецька, Житомирська, Закарпатська, Запорізька, Івано-Франківська, Київська, Кіровоградська, Луганська, Львівська, Миколаївська, Одеська, Полтавська, Рівненська, Сумська, Тернопільська, Харківська, Херсонська, Хмельницька, Черкаська, Чернівецька, Чернігівська області, міста Київ та Севастополь. Місто Севастополь має спеціальний статус, Автономна Республіка Крим (далі - АР Крим) є невід`ємною складовою частиною України і в межах повноважень, визначених Конституцією України, вирішує питання, віднесені до її відання.
Таким чином, із зазначених міжнародних нормативно - правових актів, а також актів національного законодавства, яке визначає основні засади державної політики, спрямованої на захист національних інтересів і гарантування в Україні безпеки особи, суспільства і держави від зовнішніх і внутрішніх загроз в усіх сферах життєдіяльності, випливає, що дії Російської Федерації на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України створюють реальні загрози національній безпеці та є проведенням підривної діяльності проти України. Її результатом стала в 2014 році анексія Криму, окупація території Донецької та Луганської областей, масштабні руйнування провідних промислових бюджетоутворюючих підприємств на сході держави, що призвело до загострення суспільно - політичної обстановки в Україні, падіння економіки держави та інших вкрай негативних для України наслідків.
Наведені вище факти розв`язання та ведення Російською Федерацією агресивної війни проти України, здійснення підривної діяльності, в тому числі, і шляхом вторгнення підрозділів ЗС Російської Федерації на територію півострова Крим, захоплення державних установ, організацій та військових частин із 27 лютого 2014 року широко висвітлювалися більшістю засобів масової інформації України та іноземних держав.
Постановою Ради Федерації Федеральних Зборів Російської Федерації «Про використання Збройних Сил Російської Федерації на території України» від 01 березня 2014 року № 48 - СФ за результатами звернення Президента Російської Федерації, виходячи з інтересів безпеки життя громадян Російської Федерації, особового складу військового контингенту ЗС Російської Федерації, що дислокується на території України (АР Крим), надано згоду Президенту Російської Федерації на використання ЗС Російської Федерації на території України.
Надалі, продовжуючи підривну діяльність проти України, Російська Федерація утворила на тимчасово окупованій території України в АР Крим федеральні органи державної влади Російської Федерації, правоохоронні органи та органи судової системи, місцевого самоврядування, з метою становлення та зміцнення окупаційної влади Російської Федерації та недопущення контролю України над цією територією.
Верховною Радою України 15 квітня 2014 року прийнято Закон України № 1207 - УІІ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (далі - Закон № 1207-VII), за яким перебування підрозділів ЗС Російської Федерації на території України з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, а також, всупереч міжнародно-правовим актам, визнано окупацією частини території суверенної держави Україна, а територію АР Крим, відповідні води, територіальне море України, територію виключної (морської) економічної зони України, а також, повітряний простір над цими територіями визнано тимчасово окупованими територіями України внаслідок збройної агресії з боку Російської Федерації.
Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН «Територіальна цілісність України» від 27 березня 2014 року № 68/262 «референдум», проведений в АР Крим 16 березня 2014 року, визнано таким, що не має законної сили і не може бути основою для зміни статусу АР Крим.
Реакцією на такі дії Російської Федерації стало прийняття Верховною Радою України 21 квітня 2015 року постанови № 337 - VIII «Про Заяву Верховної Ради України «Про відсіч збройній агресії Російської Федерації та подолання її наслідків», згідно з якою констатовано початок такої агресії з боку Російської Федерації на території АР Крим 20 лютого 2014 року, яка завершилася воєнною окупацією та подальшою незаконною анексією цієї частини території України.
Резолюціями Генеральної Асамблеї ООН «Стан у сфері прав людини в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (Україна)» від 19 грудня 2016 року № 71/205 та від 19 грудня 2017 року № 72/190 «Проблема мілітаризації Автономної Республіки Крим та міста Севастополь, Україна, районів Чорного та Азовського морів» від 17 грудня 2018 року, «Ситуація з правами людини в Автономній Республіці Крим та місті Севастополь, Україна» від 22 грудня 2018 року послідовно засуджено тимчасову окупацію з боку Російської Федерації внаслідок військової агресії частини території України - АР Крим - підтверджено невизнання анексії.
Продовжуючи реалізацію злочинного плану, з метою створення приводів для ескалації конфлікту і спроби виправдання своєї агресії перед громадянами України Російської Федерації та світовою спільнотою, 21 лютого 2022 року Російською Федерацією визнано «Донецьку Народну Республіку» та «Луганську Народну Республіку» незалежними державами.
22 лютого 2022 року Президент Російської Федерації, реалізуючи злочинний план, направив до Ради Федерації звернення про використання Збройних Сил Російської Федерації за межами Російської Федерації, яке було задоволено.
24 лютого 2022 року о 05 годині Президент Російської Федерації оголосив про рішення розпочати військову операцію в Україні.
У подальшому Збройними силами Російської Федерації, які діяли за наказом керівництва Російської Федерації і ЗС Російської Федерації, здійснено пуск крилатих та балістичних ракет по аеродромам, військовим штабам і складам зброї та підрозділам ЗСУ, також військовими формуваннями Російської Федерації здійснено вторгнення на територію суверенної держави Україна.
24 лютого 2022 року указом Президента України № 64/2022, затвердженого Законом України № 2102 – IX від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб на всій території України, який у подальшому неодноразово продовжувався, та діє і по нині.
Внаслідок розв`язання і ведення агресивної війни, починаючи з 24 лютого 2022 року збройними формуваннями Російської Федерації тимчасово окуповано частини території Донецької, Запорізької, Луганської, Миколаївської, Сумської, Харківської, Херсонської областей.
Відповідно до п.п. 6, 7 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» окупаційна адміністрація Російської Федерації - сукупність державних органів і структур Російської Федерації, функціонально відповідальних за управління тимчасово окупованими територіями та підконтрольних Російській Федерації самопроголошених органів, які узурпували виконання владних повноважень на тимчасово окупованих територіях та які виконували чи виконують властиві органам державної влади чи органам місцевого самоврядування функції на тимчасово окупованій території України, в тому числі органи, організації, підприємства та установи, включаючи правоохоронні та судові органи, нотаріусів та суб`єктів адміністративних послуг.
Тимчасово окупована територія - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації.
Згідно зі ст. 42 IV Конвенції про закони і звичаї війни на суходолі та додаток до неї: положення про закони і звичаї війни на суходолі (1907 року) територія визнається окупованою, якщо вона фактично перебуває під владою армії супротивника.
За результатами ведення агресивної війни з боку Російської Федерації проти України, з 07 квітня 2014 року, згідно з розділом ІІ Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією території України, затвердженого Наказом міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 376 від 28 лютого 2025 року, Російською Федерацією тимчасово окуповано території Кальміуського району Донецької області, у тому числі і населений пункт Старобешеве.
З метою забезпечення роботи окупаційних органів влади у районних центрах та містах на території Донецької області, де органи влади України тимчасово не здійснюють своїх повноважень, керівниками «Донецької Народної Республіки» за вказівки невстановлених представників Російської Федерації створено не передбачені законодавством України державні адміністрації. З метою надання вигляду законності їх діяльності органами влади «Донецької Народної Республіки» прийнято ряд документів із ознаками нормативності, проте які є нікчемними відповідно до законодавства України, зокрема:
- Конституцію «Донецької Народної Республіки» від 14 травня 2014 року, у ст. 54 якої вказано, що адміністративно - територіальними одиницями «Донецької Народної Республіки» є райони та міста республіканського значення;
- Закон «Народної Ради Донецької Народної Республіки» «Про місцеве самоврядування Донецької Народної Республіки», ст. 1 якого встановлено, що місцеве самоврядування в «Донецькій Народній Республіці» – форма здійснення народом своєї влади, що забезпечує в межах, встановлених Конституцією Російської Федерації, федеральними законами, а у випадках, встановлених федеральними законами, - законами «Донецької Народної Республіки», самостійне та під свою відповідальність рішення населенням безпосередньо та (або) через органи місцевого самоврядування питань місцевого значення, виходячи з інтересів населення з урахуванням історичних та інших місцевих традицій.
Згідно зі ст. 3 вищезазначеного Закону правову основу місцевого самоврядування в «Донецькій Народній Республіці» складають Конституція Російської Федерації, міжнародні договори Російської Федерації, федеральні конституційні закони, Федеральний закон від 6 жовтня 2003 року № 131-ФЗ «Про загальні принципи організації місцевого самоврядування в Російській Федерації», інші федеральні закони та інші нормативні правові акти Російської Федерації, Конституція «Донецької Народної Республіки», цей Закон, інші закони та інші нормативні правові акти «Донецької Народної Республіки», статути муніципальних утворень, рішення, прийняті на місцевих референдумах та сходах громадян, та інші муніципальні правові акти.
Відповідно до ст. 17 Закону муніципальні вибори проводяться з метою обрання депутатів, членів виборного органу місцевого самоврядування, виборних посадових осіб місцевого самоврядування на основі загального рівного та прямого виборчого права при таємному голосуванні.
На підставі ст. 2, 5 Закону «Донецької Народної Республіки» «Про структуру та назву органів місцевого самоврядування, чисельності, строках повноважень та даті проведення виборів депутатів представницьких органів муніципальних утворень першого скликання в Донецькій народній республіці» № 439-ІІНС від 06.04.2023 встановлено чисельність депутатів, які обираються на муніципальних виборах до Старобешівської муніципальної ради - 20 депутатів.
Крім того, ст. 6 вищевказаного Закону «Донецької Народної Республіки» визначено проведення 10 вересня 2023 року в Донецькій народній республіці виборів депутатів представницьких органів міських округів, муніципальних органів першого скликання, на строк повноважень 5 років.
У невстановлений час, але не пізніше 31 травня 2023 року, громадянин України, ОСОБА_5 , перебуваючи на тимчасово окупованій території с. Старобешеве, діючи умисно, всупереч інтересам держави Україна, її суверенітету та територіальній цілісності, з ідеологічних мотивів, підтримуючи воєнну агресію Російської Федерації на території України, переслідуючи єдиний кримінально протиправний намір, направлений на сприяння державі-агресору - Російській Федерації в посиленні заходів тимчасової окупації населених пунктів Донецької області, добровільно зареєструвався кандидатом у депутати так званої «Старобешівської муніципальної ради Донецької Народної Республіки» першого скликання від політичної партії «Єдина Росія», з метою бути обраним до вказаного органу окупаційної влади, тобто взяв участь у незаконних виборах на тимчасово окупованій території.
У подальшому, 10 вересня 2023 року ОСОБА_5 , перебуваючи в тимчасово окупованому с. Старобешеве Донецької області, продовжуючи свій умисел, спрямований на сприяння державі-агресору - Російській Федерації в посиленні заходів тимчасової окупації населених пунктів Донецької області, добровільно, за результатами незаконних виборів на тимчасово окупованій території Донецької області, обраний від політичної партії «Єдина Росія» депутатом до незаконного органу влади, створеного на тимчасово окупованій території, - «Старобешівської муніципальної ради Донецької Народної Республіки», розташованої за адресою: Донецька Народна Республіка, м.о. Старобешівський, смт. Старобешеве, вул. Радянська, б. 43 (Донецька область, с. Старобешеве, вул. Радянська, б. 43).
У подальшому, після 10 вересня 2023 року, будучи обраним у якості депутата першого скликання, перебуваючи в тимчасово окупованому с. Старобешеве Донецької області, продовжуючи свій умисел, спрямований на сприяння державі, яка здійснює збройну агресію проти України, в посиленні заходів тимчасової окупації населених пунктів Донецької області добровільно, без фізичного примусу, рішенням від 18 вересня 2023 року № 2 «Старобешівської муніципальної ради Донецької Народної Республіки» ОСОБА_5 обраний Головою так званої «Старобешівської муніципальної ради Донецької Народної Республіки» та приступив до виконання своїх обов`язків.
Відповідно до ч. ч. 3-4 ст. 28 Статуту муніципального утворення «Старобешівський муніципальний округ Донецької Народної Республіки» ОСОБА_5 , як Голова Старобешівської муніципальної ради, наділений наступними повноваженнями: представляє Старобешівську муніципальну раду у межах своїх повноважень у відносинах з органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями, громадськими об`єднаннями, засобами масової інформації та громадянами, без довіреності діє від імені Старобешівської муніципальної ради; скликає чергові та позачергові засідання Старобешівської муніципальної ради, доводить до відома депутатів та населення місце та час їх проведення, а також проект порядку денного; здійснює керівництво підготовкою засідань Старобешівської муніципальної ради та питань, що вносяться на розгляд Старобешівської муніципальної ради; веде засідання Старобешівської муніципальної ради відповідно до Регламенту Старобешівської муніципальної ради; підписує протоколи засідань Старобешівської муніципальної ради та прийняті на них рішення Старобешівської муніципальної ради; сприяє депутатам Старобешівської муніципальної ради у здійсненні ними своїх повноважень, організує забезпечення їх необхідною інформацією, розглядає питання, пов`язані зі звільненням депутатів від виконання ними службових чи виробничих обов`язків для роботи в Старобешівській муніципальній раді, його органах чи виборчих округах; координує діяльність постійних органів Старобешівської муніципальної ради, дає їм доручення на виконання рішень Старобешівської муніципальної ради; вживає заходів щодо забезпечення гласності та обліку громадської думки у роботі Старобешівської муніципальної ради; організовує у Старобешівській муніципальній раді прийом громадян, розгляд їх письмових та усних звернень; відкриває та закриває розрахункові та поточні рахунки Старобешівської муніципальної ради у банках і є розпорядником за цими рахунками; розпоряджається бюджетними коштами забезпечення діяльності Старобешівського муніципального ради; від імені Старобешівської муніципальної ради підписує позовні заяви та направляє їх до судів у випадках, передбачених законом; затверджує кошторис витрат Старобешівської муніципальної ради у межах асигнувань, передбачених у бюджеті округу; затверджує штатний розклад апарату Старобешівської муніципальної ради; здійснює загальне керівництво апаратом Старобешівської муніципальної ради. Є представником наймача працівників апарату Старобешівської муніципальної ради, призначає на посаду (наймає) та звільняє з посади (звільняє) працівників апарату Старобешівської муніципальної ради; вирішує інші питання, доручені йому Старобешівською муніципальною радою чи покладені нею відповідними нормативними правовими актами. Голова Старобешівської муніципальної ради з питань організації діяльності Старобешівської муніципальної ради видає постанови та розпорядження.
Судовий розгляд у межах даного кримінального провадження здійснювався за відсутності обвинуваченого ОСОБА_5 (in absentia), який показань суду не надавав, та будь-яких клопотань від останнього на адресу суду не надходило.
ЄСПЛ визнає, що хоча право обвинуваченого бути судимим у його присутності в Конвенції прямо не згадується, воно має «першорядне значення». Під час слухання людина володіє таким процесуальним правом як право фізично постати перед судовим посадовцем («Мулен проти Франції» (3710/406), (2010) §118; «Оджалан проти Туреччини» (46221/99), Велика палата (2005) §103; «Медведєв проти Франції» (3394/03), Велика палата (2010) §118). Право обвинувачених на особисту присутність вимагає, щоб влада досить завчасно інформувала їх самих (а також їх захисників) про дату і місце слухань, викликала їх до суду.
Обвинувачений може добровільно відмовитися від здійснення свого права бути присутнім на судових слуханнях, […]; супроводжуватися дотриманням гарантій, відповідних важливості такого рішення; і не повинна вступати в протиріччя з громадським інтересом («Колоцца проти Італії» (9024/80), (1985) §28; «Пуатрімоль проти Франції» (14032/88), (1993) §31; «Ермі проти Італії»(18114/02), Велика палата (2006) §73).
До початку судового процесу за відсутності обвинуваченого суд зобов`язаний переконатися, що обвинувачений був […] повідомлений про судовий розгляд, […]. Контрольні механізми в галузі прав людини, які вважають судовий розгляд in absentia допустимим у виняткових обставинах, передбачають, що в цьому випадку суди зобов`язані ще суворіше дотримуватися права обвинуваченого на захист. До таких прав також відноситься право на допомогу адвоката, навіть якщо обвинувачений відмовився особисто бути присутнім на суді […] («Пелладоах проти Нідерландів» (16737/90), (1994) §41; «Пуатрімоль проти Франції» (14032 / 88), (1993) §34).
Таким чином, інститут спеціального кримінального провадження повністю узгоджується з нормами міжнародного права та практикою Європейського суду з прав людини.
Резолюцією Комітету Міністрів Ради Європи № (75)11 від 19.01.1973 встановлено, що процедура заочного розгляду (trial in absentia) не порушує права обвинуваченого як на справедливий розгляд, так і на присутність i при розгляді його справи. У ній сформульовані умови та мінімальний перелік правил заочного розгляду, якими повинні користуватися держави-члени Ради Європи при розгляді справи за відсутності підсудного.
Ураховуючи, що у кримінальному провадженні здійснювалося спеціальне досудове розслідування та спеціальне судове провадження (in absentia), судом на виконання вимог ч. 5 ст. 374 КПК України досліджено, чи були здійснені стороною обвинувачення всі можливі передбачені законом заходи щодо дотримання прав ОСОБА_5 , як підозрюваного та обвинуваченого, на захист та доступ до правосуддя, з урахуванням встановлених законом особливостей такого провадження, у результаті чого судом встановлено наступне.
В період досудового розслідування постановою прокурора від 10.06.2025 року доручено керівнику Південно – Східного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги призначити адвоката для здійснення захисту ОСОБА_5 . 
За дорученням Південно – Східного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої від 10.06.2025 року, призначено адвоката ОСОБА_4 до участі у кримінальному провадженні № 22025050000000159 від 15.01.2025 року в якості захисника ОСОБА_5 .
Постановою прокурора від 19.06.2025 року ОСОБА_5 оголошений у державний та міжнародний розшук у зв`язку з тим, що він не з`являвся на виклики прокурора та переховується від органів досудового розслідування.
Ухвалою слідчого судді Соборного районного суду м. Дніпра від 24.06.2025 року надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.
У зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації, запровадженням воєнного стану в Україні та проведенням бойових дій, а також беручи до уваги наявність достатніх підстав вважати, що ОСОБА_5 перебуває на тимчасово окупованій території України, що унеможливлює вручення йому повістки про виклик особи у встановленому порядку, з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135, 278 КПК України в газеті «Урядовий кур`єр» № 116 (8041) від 10.06.2025, яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, а також на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора було опубліковано повідомлення про підозру та повістку про виклик ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 09 год. 00 хв. 16.06.2025, 17.06.2025 та 18.06.2025 до Волноваської окружної прокуратури Донецької області для вручення письмового повідомлення про підозру, участі у допиті в процесуальному статусі підозрюваного та проведення інших слідчих і процесуальних дій у межах кримінального провадження №22025050000000159 від 15.01.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 Кримінального кодексу України.
Жодного разу у призначений час ОСОБА_5 не з`явився, про неможливість та причини неприбуття не повідомив.
Захиснику підозрюваного 10.06.2025 року вручене повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.
Отже, 10.06.2025 року в межах вказаного кримінального провадження ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.
ОСОБА_5 належним чином викликався для повідомлення про підозру та проведення процесуальних дій, у спосіб передбачений законом, а саме через засоби масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на сайті Офісу Генерального прокурора, проте не з`явився у призначений час та не повідомив про причини неприбуття, та згідно матеріалів перебуває на тимчасово окупованій території. Також на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора було опубліковано повідомлення про завершення досудового розслідування та повістки про виклик ОСОБА_5 . 
Ухвалою суду від 13.10.2025 року кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111 - 1 КК України, визначено здійснювати у спеціальному судовому провадженні, у відсутності обвинуваченого.
Відповідно до ч. 2 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у частині першій цієї статті, з урахуванням особливостей, встановлених законом.
Зважаючи на специфіку спеціального судового провадження (ч. 3 ст. 323 КПК України), суд, зберігаючи неупередженість та безсторонність, надає особливого значення охороні прав та законних інтересів обвинуваченого як учасника кримінального провадження, яке відбувається за його відсутності, забезпеченню повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до обвинуваченого була застосована належна правова процедура в контексті приписів ст. 2 КПК України з дотриманням всіх загальних засад кримінального провадження з урахуванням особливостей, встановлених виключно законом. Ці особливості вимагають від суду прискіпливої оцінки кожного поданого доказу обвинувачення, відтак поріг вимогливості до доказування у даному випадку має бути підвищений.
Суд вважає, що стороною обвинувачення вжито передбачених законом заходів щодо дотримання прав підозрюваного та обвинуваченого на захист з урахуванням встановлених законом особливостей спеціального досудового розслідування.
Кримінальне провадження здійснювалось за обов`язковою участю захисника - адвоката ОСОБА_4 , яка був забезпечена державою.
З метою дотримання прав обвинуваченого на захист та доступу до правосуддя, обвинувачений ОСОБА_5 про дату, час та місце судових засідань повідомлявся належним чином відповідно до вимог ч. 3 ст. 323 КПК України, зокрема, шляхом публікації змісту повісток про виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, на офіційному веб-сайті суду, та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.
Обвинувачений ОСОБА_5 , який в свою чергу повинен був знати про розпочате кримінальне провадження, у судові засідання не з`явився, незважаючи на судові повістки (оголошення), опубліковані у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та оголошення, розміщені на офіційному веб-сайті суду і офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.
Зважаючи на специфіку судового провадження (in absentia), судом були вжиті прямо передбачені кримінальним процесуальним законом заходи щодо інформування обвинуваченої особи про здійснення кримінального провадження, однак забезпечити явку обвинуваченого до суду вжитими заходами не вдалося. При цьому, з моменту опублікування повістки про виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження обвинувачений вважається належним чином ознайомленим з її змістом.
Вказана позиція висловлена в Постанові колегії суддів Другої судової палати ККС ВС від 25.04.2024 у справі № 296/8416/21 (провадження № 51-7860км23).
Таким чином, суд вважає, що наявні у справі документи свідчать про відмову ОСОБА_5 , який в свою чергу повинен був знати про розпочате кримінальне провадження, від здійснення свого права предстати перед українським судом та захищати себе безпосередньо в суді, а так само свідчить про його наміри ухилення від кримінальної відповідальності.
У той же час, ухилення обвинуваченого від правосуддя, суд оцінює як реалізацію останнім його невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (п/п. «g» п. 3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст. 63 Конституції України), як одну з ключових гарантій презумпції невинуватості.
Захисник обвинувачуваного – адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні вказав, що не мав можливості спілкування з обвинуваченим, та з`ясувати його позицію щодо пред`явленого обвинувачення та сформулювати і узгодити позицію захисту. 
Захисник належним чином приймав участь у реалізації права на захист обвинуваченого ОСОБА_5 під час судового розгляду.
У судових дебатах захисник висловив свою позицію з приводу призначення підзахисному мінімального строку покарання.
Суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, за викладених у вироку обставинах, і у межах висунутого обвинувачення, підтверджується зібраними по кримінальному провадженню і дослідженими безпосередньо в судовому засіданні доказами, якими є:
-протокол огляду від 27.02.2025 року, відповідно до якого об`єктом огляду є Веб-сайт - «ГИС НПА ДНР» з доменом https://gisnpa-dnr.ru», відповідно до його змісту, є офіційним сервісом т.зв. «Міністерства юстиції ДНР», який містить нормативно-правові акти «днр». На зазначеному сайті переходом до вкладки «Официальные опубликования», і далі до вкладки «Муниципальное образование Старобешевский муниципальный округ Донецкой Народной Республики» виявлена Веб-сторінка, на якій розміщено електронний документ з назвою, мовою оригіналу: «Решение Старобешевского муниципального совета Донецкой Народной Республики от 18.09.2023 № 2 «Об избрании председателя Старобешевского муниципального совета Донецкой Народной Республики». При огляді вказаного сайту встановлено наявність електронного посилання на документ формату PDF, який відкривається шляхом натискання на назву, мовою оригіналу: «Решение Старобешевского муниципального совета Донецкой Народной Республики от 18.09.2023 № 2 «Об избрании председателя Старобешевского муниципального совета Донецкой Народной Республики». Перейшовши за посиланням відкривається скан-копія документу з назвою, мовою оригіналу: «Об избрании председателя Старобешевского муниципального совета Донецкой Народной Республики», згідно змісту якого вбачається обрання ОСОБА_5 т.зв. «председателем Старобешевского муниципального совета Донецкой Народной Республики» (т.1 а.с.196-149); 
-протокол огляду від 27.02.2025 року, відповідно до якого об`єктом огляду є Веб-сайт «ГИС НПА ДНР» з доменом https://gisnpa-dnr.ru» який, відповідно до його змісту, є офіційним сервісом т.зв. «Міністерства юстиції ДНР», який містить нормативно-правові акти «днр». На зазначеному сайті здійснено перехід до вкладки «ГИПФ», далі - «НПА ОМС МО ДНР» - «Муниципальное образование Старобешевский муниципальный округ Донецкой Народной Республики». Під час огляду на вказаному Веб-сайті виявлена Веб-сторінка, на якій розміщено електронний документ з назвою, мовою оригіналу: «О принятии Устава муниципального образования Старобешевский муниципальный округ Донецкой Народной Республики». При огляді вказаного сайту встановлено наявність електронного посилання на документ формату PDF, який відкривається шляхом натискання на назву мовою оригіналу: «О принятии Устава муниципального образования Старобешевский муниципальный округ Донецкой Народной Республики». Перейшовши за вказаним посиланням відкривається скан-копія документу з назвою мовою оригіналу: «РЕШЕНИЕ от 25 октября 2023 года №21 О принятии Устава муниципального образования Старобешевский муниципальный округ Донецкой Народной Республики». При огляді вказаного сайту встановлено, що наявний електронний документ містить 73 сторінки. На першій сторінці розміщено безпосередньо текст вищезазначеного рішення, яким приймається та затверджується т.зв. «Устав». Крім того, міститься найменування посади ОСОБА_5 як «Председателя Старобешевского муниципального совета Донецкой Народной Республики первого созыва», наявний його підпис, біля якого поставлено відбиток печатки круглої форми, внутрішня частина якої зображена у вигляді двоголового орла із гербом, а зовнішня частина округлої форми містить позначення «МУНИЦИПАЛЬНОЕ ОБРАЗОВАНИЕ СТАРОБЕШЕВСКИЙ МУНИЦИПАЛЬНЫЙ ОКРУГ ДОНЕЦКОЙ НАРОДНОЙ РЕСПУБЛИКИ СТАРОБЕШЕВСКИЙ НАРОДНОЙ МУНИЦИПАЛЬНЫЙ СОВЕТ ДОНЕЦКОЙ НАРОДНОЙ РЕСПУБЛИКИ ОГРН 1239300012390 ИНН 9305010881 ОГРН 1239300012390». Таким чином, вище зазначений нормативно-правовий акт затверджений і підписаний ОСОБА_5 у якості т.зв. «Председателя Старобешевского муниципального совета Донецкой Народной Республики первого созыва», тобто особи, яка займає керівну посаду пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих, та адміністративно-господарських функцій у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора, а саме «донецкой народной республики» - сепаратистського квазідержавного утворення на території Донецької області України. Зазначений «Устав» встановлює правові, економічні, фінансові основи організації місцевого самоврядування в т.зв. «муніципальному окрузі Старобешево Донецької Народної Республіки». А безпосередньо стаття 28 зазначеного документу передбачає функції та повноваження голови Старобешевської муніципальної ради (т.1 а.с. 203-247); 
-протокол огляду від 27.02.2025 року, відповідно до якого об`єктом огляду є Веб-сайт «ГИС НПА ДНР» з доменом https://gisnpa-dnr.ru» який, відповідно до його змісту, є офіційним сервісом т.зв. «Міністерства юстиції ДНР», який містить нормативно-правові акти «днр». На зазначеному сайті здійснено перехід до вкладки «ГИПФ», далі - «НПА ОМС МО ДНР» - «Муниципальное образование Старобешевский муниципальный округ Донецкой Народной Республики». Під час огляду на вказаному Веб-сайті за посиланням https://gisnpadnr.ru/npa/1248-23-20231110/ виявлена Веб-сторінка, на якій розміщено електронний документ з назвою мовою оригіналу: «Об утверждении Регламента Старобешевского муниципального совета Старобешевского муниципального округа Донецкой Народной Республики». При огляді вказаного сайту встановлено наявність електронного посилання на документ формату PDF, який відкривається шляхом натискання на назву мовою оригіналу: «Об утверждении Регламента Старобешевского муниципального совета Старобешевского муниципального округа Донецкой Народной Республики». Перейшовши за вказаним посиланням відкривається скан-копія документу з назвою мовою оригіналу: «РЕШЕНИЕ от 10 ноября 2023 года №23 ОБ УТВЕРЖДЕНИИ РЕГЛАМЕНТА СТАРОБЕШЕВСКОГО МУНИЦИПАЛЬНОГО СОВЕТА СТАРОБЕШЕВСКОГО МУНИЦИПАЛЬНОГО ОКРУГА ДОНЕЦКОЙ НАРОДНОЙ РЕСПУБЛИКИ». При огляді вказаного сайту встановлено, що наявний електронний документ містить 34 сторінки. На першій сторінці розміщено безпосередньо текст вищезазначеного рішення, яким приймається та затверджується т.зв. «Регламент». Крім того, міститься найменування посади ОСОБА_5 як «Председателя Старобешевского муниципального совета Донецкой Народной Республики», наявний його підпис, біля якого поставлено відбиток печатки круглої форми, внутрішня частина якої зображена у вигляді двоголового орла із гербом, а зовнішня частина округлої форми містить позначення «МУНИЦИПАЛЬНОЕ ОБРАЗОВАНИЕ СТАРОБЕШЕВСКИЙ МУНИЦИПАЛЬНЫЙ ОКРУГ ДОНЕЦКОЙ НАРОДНОЙ РЕСПУБЛИКИ СТАРОБЕШЕВСКИЙ МУНИЦИПАЛЬНЫЙ СОВЕТ ДОНЕЦКОЙ НАРОДНОЙ РЕСПУБЛИКИ ОГРН 1239300012390 ИНН 9305010881 ОГРН 1239300012390». Таким чином, вище зазначений нормативно-правовий акт затверджений і підписаний ОСОБА_5 у якості т.зв. «Председателя Старобешевского муниципального совета Донецкой Народной Республики», тобто, особи, яка займає керівну посаду - пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора, а саме «донецкой народной республики» - сепаратистського квазідержавного утворення на території Донецької області України. Зазначений «Регламент» встановлює порядок проведення засідань, основні правила та процедури роботи «Старобешевської муніципальної ради Старобешевського муніципального округу Донецької Народної Республіки».
Наступним об`єктом огляду на Веб-сайті «ГИС НПА ДНР» є Вебсторінка за посиланням https://gisnpa-dnr.ru/npa/1248-35-20231124/, на якій розміщено електронний документ з назвою мовою оригіналу: «Об утверждении структуры Старобешевского муниципального совета Донецкой Народной Республики». При огляді вказаного сайту встановлено наявність електронного посилання на документ формату PDF, який відкривається шляхом натискання на назву «Об утверждении структуры Старобешевского муниципального совета Донецкой Народной Республики». Перейшовши за вказаним посиланням відкривається скан-копія документу з назвою мовою оригіналу: «РЕШЕНИЕ от 24 ноября 2023 года №35 ОБ УТВЕРЖДЕНИИ СТРУКТУРЫ СТАРОБЕШЕВСКОГО МУНИЦИПАЛЬНОГО СОВЕТА ДОНЕЦКОЙ НАРОДНОЙ РЕСПУБЛИКИ». При огляді вказаного сайту встановлено, що наявний електронний Документ містить 3 сторінки. На першій сторінці розміщено безпосередньо текст вищезазначеного рішення, яким приймається та затверджується т.зв. «Председателя Регламент». Крім того, міститься найменування посади ОСОБА_5 як Старобешевского муниципального совета Донецкой Народной Республики», наявний його підпис, біля якого поставлено відбиток печатки руглої форми, внутрішня частина якої зображена у вигляді двоголового орла 3 гербом, а зовнішня частина округлої форми містить позначення «МУНИЦИПАЛЬНОЕ ОБРАЗОВАНИЕ СТАРОБЕШЕВСКИЙ МУНИЦИПАЛЬНЫЙ ОКРУГ ДОНЕЦКОЙ НАРОДНОЙ РЕСПУБЛИКИ СТАРОБЕШЕВСКИЙ МУНИЦИПАЛЬНЫЙ СОВЕТ ДОНЕЦКОЙ НАРОДНОЙ РЕСПУБЛИКИ ОГРН 1239300012390 ИНН 9305010881 ОГРН 1239300012390». Таким чином, вище зазначений нормативно-правовий акт затверджений і підписаний ОСОБА_5 у якості т.зв. «Председателя Старобешевского муниципального совета Донецкой Народной Республики», тобто, особи, яка займає керівну посаду - пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора, а саме «донецкой народной республики» - сепаратистського квазідержавного утворення на території Донецької області України. Зазначене «Рішення» встановлює структуру «Старобешевської муніципальної ради Старобешевського муніципального округу Донецької Народної Республіки», зокрема: Голова ради - Заступники голови ради. - Постійні комітети ради. - Депутатські об`єднання. - Тимчасові комісії, робочі групи ради. - Апарат ради. Також у документі додається графічне зображення структури Старобешевської муніципальної ради (т.2 а.с. 1-32);
-протокол огляду від 27.02.2025 року, об`єктом огляду якого є Веб-сайт - інформаційна система «ИЗБИРАТЕЛЬ-ДЕПУТАТ» з доменом «https://ideputat.er.ru», яка Єдиною базою депутатів від партії «Единая Россия» зі всіх регіонів рф. На Веб-сайті шляхом натискання на ім`я « ОСОБА_5 » відкривається сторінка за посиланням https://ideputat.er.ru/user/297539. На зазначеній сторінці виявлена інформація щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 який належить до представницького органу муніципального району та міського округу. Зокрема містяться наступні дані: орган влади Старобешевська муніципальна рада; посада - депутат Старобешевської ради днр; обраний за списками від партії «Единая Россия»; регіон - «Донецкая Народная Республіка»; місце роботи – «Филиал «Старобешевская ТЭС» ГУП ДНР «Энергия Донбасса»; посада - заступник директора; освіта - вища, спеціалітет, магістратура (т.2 а.с. 33-42);
-протокол огляду від 27.02.2025 року, відповідно до якого об`єктом огляду, через застосунок Telegram і Інтернет-ресурсів, є сторінка «Старобешевский Муниципальный совет ДНР» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка містить допис від 03.12.2024 року, мовою оригіналу: «Председатель Старобешевского муниципального совета Донецкой Народной Республики ОСОБА_6 и заместитель председателя Старобешевского муниципального совета Донецкой Народной Республики Алексей Черкашин приняли участие в благотворительной акции «Коробка храбрости», которая проходит по инициативе Всероссийской политической партии «Единая Россия». Ежегодная акция направлена на поддержку детей, проходящих длительное лечение или сложные медицинские процедуры в учреждениях здравоохранения и хосписах.», та світлину, на якій зображено особу, схожу на ОСОБА_5 , який стоїть в чорному костюмі ліворуч від інших зображених осіб, на фоні російського прапору. 
Далі, безпосереднім об`єктом огляду є публікація, яка розміщена ІНФОРМАЦІЯ_3 в телеграм каналі з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_4 ». Вказана публікація містить допис, мовою оригіналу: «Учащиеся МБОУ «Старобешевская школа №1» ОСОБА_7 принесли присягу юнармейца. Сегодня, 26 сентября председатель Старобешевского муниципального совета ОСОБА_6 принял участие в традиционном празднике посвящения в юнармейцы. Это важный шаг для молодых ребят, школа будущего, где воспитывается настоящий характер, смелость, целеустремленность, патриотизм и воля к победе. «Присяга - это не просто набор слов, она обязывает каждого, кто ее принял, верно служить Родине. Вы настоящие патриоты и именно вам по праву суждено быть защитниками интересов нашей Родины, культурных и духовных традиций. С гордостью носите форму и знак принадлежности», - отметил ОСОБА_6 в своем поздравлении.», та світлини, на яких зображено особу, схожу на ОСОБА_5 - в чорному класичному костюмі. 
Далі, безпосереднім об`єктом огляду є публікація, яка розміщена ІНФОРМАЦІЯ_5 в телеграм каналі з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_4 ». Вказана публікація містить допис, мовою оригіналу: «Председатель Старобешевского муниципального совета Донецкой Народной Республики ОСОБА_6 принял непосредственное участие в программе «Руководитель представительного органа местного самоуправления Донбасса и Новороссии». Четвертый модуль программы «Руководитель представительного органа местного самоуправления Донбасса и Новороссии» был проведен на базе Южно-российского института управления Президентской академии в целях формирования компетентностного задела для реализации комплексных программ и проектов, направленных на развитие муниципальных образований и повышение качества жизни населения, а также, обмена успешным управленческим опытом.», та світлину, на якій зображено особу, схожу на ОСОБА_5 . 
Далі, безпосереднім об`єктом огляду є публікація, яка розміщена ІНФОРМАЦІЯ_6 в телеграм каналі з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_4 ». Вказана публікація містить допис, мовою оригіналу: «Председатель Старобешевского муниципального совета Донецкой Народной Республики ОСОБА_6 принимает участие в программе «Руководитель представительного органа местного самоуправления Донбасса и Новороссии». Председатель Старобешевского муниципального совета Донецкой Народной Республики ОСОБА_6 принимает участие в комплексе мероприятий по реализации Дополнительных профессиональных программ для органов публичной власти. учреждений и организаций новых регионов в 2023-2024 годах. Программа «Руководитель представительного органа местного самоуправления Донбасса и Новороссии» реализуется в целях развития муниципальных образований и повышение качества жизни населения, создания условий для профессиональной коммуникации и обмена успешным управленческим Опытом.», та світлину, на якій зображено особу, схожу на ОСОБА_5 (зображений в темній сорочці, з бородою) (т.2 а.с. 43-53 );
-протокол огляду від 26.02.2025 рокувідповідно до якого об`єктом огляду є Веб-сайту - «Федеральной налоговой службы» з Доменом «https://egrul.nalog.ru», який відповідно до його змісту є сервісом з надання даних щодо зареєстрованих юридичних осіб рф. За посиланням «ОГРН» т.зв. «Старобешевского муниципального совета ДНР» 1239300012390 отримана мовою оригіналу «ВЫПИСКА из Единого государственного реестра юридических лиц», яка містить відомості про юридичну особу – «СТАРОБЕШЕВСКИЙ МУНИЦИПАЛЬНЫЙ СОВЕТ ДОНЕЦКОЙ НАРОДНОЇ РЕСПУБЛИКИ» з місцерозташуванням: «ДОНЕЦКАЯ НАРОДНАЯ РЕСПУБЛИКА, М.О. СТАРОБЕШЕВСКИЙ, ПГТ. СТАРОБЕШЕВО, УЛ. СОВЕТСКАЯ, Д. 43», про голову: « ОСОБА_8 » (т.2 а.с. 54 - 63);
-протокол огляду мережі Інтернет від 12.03.2025 року відповідно до якого об`єктом огляду є веб-сайт «Муниципальное образование Старобешевский муниципальный округ Донецкой Народной Республики», далі на головній сторінці веб-сайту за посиланням «Муниципальный совет»відкрилася вкладка веб-сайту у якій наявне фото з ймовірною статурою ОСОБА_9 та підпис до нього: мовою оригіналу: « ОСОБА_5 Председатель Старобешевского муниципального совета» (т.2 а.с. 64 - 71);
-висновок Експерта №СЕ-19/105-25/2691-ФП від 10.04.2025 року, відповідно до якого зображення у графічних файлах під назвами «Blinov sayt» (чоловіка у класичному костюмі, який стоїть ліворуч від столу), та у графічному файлі під назвою «БЛИНОВ», що надане в якості порівняльного зразку, є зображеннями однієї і тієї ж особи (т.2 а.с. 72 - 84);
-протокол огляду мережі Інтернет від 23.03.2025 року відповідно до якого об`єктом огляду є веб-сайт «Государственная информационная система нормативных правовых актов Донецкой Народной Республики» (мовою оригіналу). Пошуком на сайті встановлено чинний мовою оригіналу: «ЗАКОН от 31.03.2023 №439-ПІНС О структуре и наименовании органов местного самоуправления, численности, сроках полномочий и дате проведения выборов депутатов представительных органов муниципальных образований первого созыва в Донецкой Народной Республике». Оглядом вказаного закону встановлено, зокрема мовою оригіналу: «Статья 1 Установить следующую структуру органов местного самоуправления муниципальных образований, вновь образованных в Донецкой Народной Республике в соответствии с Конституцией Российской Федерации, Федеральным конституционным законом от 4 октября 2022 года № 5-ФКЗ «О принятии в Российскую Федерацию Донецкой Народной Республики и образовании в составе Российской Федерации нового субъекта - Донецкой Народной Республики», Федеральным законом от 6 октября 2003 года № 131-ФЗ «Об общих принципах организации местного самоуправления в Российской Федерации», Конституцией Донецкой Народной Республики и законами Донецкой Народной Республики: 1) представительный орган муниципального образования, состоящий из депутатов, избираемых на муниципальных выборах; 2) глава муниципального образования; 3) местная администрация (исполнительно-распорядительный орган муниципального образования); 4) контрольно-счетный орган муниципального образования, 5) иные органы и выборные должностные лица местного самоуправления, предусмотренные уставом муниципального образования и обладающие собственными полномочиями по решению вопросов местного значения Статья 5 Установить следующую численность депутатов первого созыва представительных органов городских округов и муниципальных округов в Донецкой Народной Республике, избираемых на муниципальных выборах: 2) в муниципальных округах: п) Старобешевский муниципальный округ – 20 депутатов; Статья б 1. Провести 10 сентября 2023 года в Донецкой Народной Республике выборы депутатов представительных органов городских округов, муниципальных округов первого созыва на срок полномочий 5 лeт.
Далі оглядом веб-ресурсу «ГИС НПА ДНР» встановлено чинний «ЗАКОН 14.08.2023№468-ІІНС О местном самоуправлении в Донецкой Народной Республике». Оглядом вказаного закону встановлено, зокрема мовою оригіналу: «Настоящий Закон в соответствии с Конституцией Российской Федерации, Федеральным законом от 6 октября 2003 года №131-ФЗ «Об общих принципах организации местного самоуправления в Российской Федерации», Конституцьей Донецкой Народной Республики определяет принципы организации местного самоуправления в Донецкой Народной Республике.» (т. 2 а.с. 85 - 125);
- протокол огляду від 08.05.2025 року відповідно до якого об`єктом огляду є Веб-сайт - «ГИС НПА ДНР» з доменом https://gisnpa-dnr.ru», який, відповідно до його змісту, є офіційним сервісом т.зв. «Міністерства юстиції ДНР», який містить нормативно-правові акти «днр». На зазначеному сайті здійснено перехід до вкладки «ГИПФ», далі – «НПА ДНР» - «Верховный Совет ДНР» - «Народный Совет ДНР». Під час огляду на вказаному Веб-сайті виявлена Веб-сторінка, на якій розміщено електронний документ (т.зв. «закон Народного Совета Донецкой Народной Республики» №438-ІІНС від 31.03.2023) з назвою мовою оригіналу: «Об образовании на территории Донецкой Народной Республики городских и муниципальных округов, установлении их границ». При огляді вказаного сайту встановлено наявність електронного документу, зміст якого передбачає створення т.зв. муніципальних округів. Так, згідно п.15 ст.14 зазначеного закону передбачено створення Старобешевського муніципального округу з адміністративним центром в смт Старобешево. Ст.29 вказаного закону встановлює перелік населених пунктів. які входять в склад новоствореного Старобешевського муніципального округу(т.2 а.с. 127 - 154);
- протокол огляду від 07.05.2025 року відповідно до якого об`єктом огляду є файл з назвою «ТИК 7», який отримано в результаті натискання на посилання «ДОНЕЦКАЯ НАРОДНАЯ РЕСПУБЛИКА» > «ТИК 7». Файл містить т.зв. мовою оригіналу: «Протокол территориальной избирательной комиссии №7 о результатах выборов депутатов Старобешевского муниципального совета Донецкой Народной Республики первого созыва 10 сентября 2023 года», згідно з яким « ОСОБА_5 » під № 2 від «Всероссийской политической партии "ЕДИНАЯ РОССИЯ"» обраний депутатом «Старобешевского муниципального совета Донецкой Народной Республики первого созыва»(т.2 а.с. 155 - 162);
- протокол огляду від 21.05.2025 року відповідно до якого об`єктом огляду є Веб-сайту - «РАДА» з доменом https://zakon.rada.gov.ua, який, відповідно до його змісту, є офіційним сайтом Верховної Ради України. Виявлена Веб-сторінка, на якій розміщено документ Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України - Наказ №376 від 28.02.2025 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією». Пункт 1 зазначеного Наказу містить посилання https://zakon.rada.gov.ua/laws/file/text/125/f543637n21.docx на документ, в якому містяться відомості щодо переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією. При огляді документу встановлено, що розділ ІІ містить перелік територій України, що тимчасово окуповані російською федерацією. В пункті 2 вказаного розділу зазначено, що вся територія Кальміуського району (до складу якого входить смт Старобешево) Донецької області є тимчасово окупованою територією з 07.04.2014 року (т.2 а.с. 163 - 165);
- протокол огляду мережі Інтернет від 05.06.2025 року відповідно до якого об`єктом огляду є веб-сайт «Единая Россия - Официальный сайт партии» (мовою оригіналу) за посиланням https://dnr.er.ru/. За посиланням https://dnr.er.ru/party/docs, розмішено перелік документів партії де у документі, розміщеному 31.05.2023 під назвою «Итоговый список кандидатов предварительного голосования Старобешевский муниципальный округ» (мовою оригіналу) під № 2 вказаний « ОСОБА_5 » (т.2 а.с. 166 - 173).
Також відповідно до довідки ГУ Державної міграційної служби у Донецькій області, ОСОБА_5 документований паспортом громадянина України від 22.01.2002 року та паспортом громадянина України для виїзду за кордон від 04.12.2012 року. Відомості щодо виходу або втрати громадянства України ОСОБА_5 відсутні (т.2 а.с. 184).
Суд не бере до уваги в якості доказів інші матеріали та процесуальні документи(постанови про призначення і зміни групи прокурорів, визначення слідчого, повідомлення про злочин, доручення про проведення слідчих дій, супровідні листи, тощо) що надані стороною обвинувачення, оскільки за своїм змістом вказані документи не містять ознак доказів, що мають значення для вирішення кримінального провадження, а лише засвідчують відповідність окремих проведених слідчих та процесуальних дій вимогам закону та належними процесуальними особами.
Оцінюючи досліджені докази, суд приходить до висновку, що вони є належними та допустимим, оскільки підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, та отримані в порядку встановленому КПК України, відомості, що містяться в них, повністю узгоджуються між собою. Підстав сумніватися в правдивості, достовірності та об`єктивності вказаних доказів у суду немає, тому він приймає їх за основу при ухваленні вироку.
Судом не встановлено таких доказів, на яких ґрунтується доказування вини обвинуваченого, які були б отримані внаслідок істотного порушення прав і свобод людини.
Суд вважає, що досудове розслідування по даному кримінальному провадженні було проведено уповноваженими посадовими особами з дотриманням правил та процедур, встановлених для проведення слідчих дій. У суду немає сумнівів в його об`єктивності та достовірності, а добуті в його ході докази є належними та допустимими.
Судом визнається загальновідомим і таким, що не потребує доказуванню в межах даного провадження, що починаючи з 24.02.2022 року Указом Президента України, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, постановлено введення в Україні воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжено. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року, тимчасово окупована Російською Федерацією територія України, є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Починаючи з 07.04.2014 року територія Кальміуського району, до складу якого входить смт. Старобешево Донецької області тимчасово окупована представниками збройних формувань держави-агресора Російської Федерації.
З досліджених доказів судом встановлено, що громадянин України ОСОБА_5 , перебуваючи на окупованій території України, з ідеологічних мотивів, підтримуючи воєнну агресію Російської Федерації на території України, добровільно зареєструвався кандидатом у депутати так званої «Старобешівської муніципальної ради Донецької Народної Республіки» від політичної партії «Єдина Росія», взяв участь у незаконних виборах на тимчасово окупованій території, був обраний депутатом до незаконного органу влади, створеного на тимчасово окупованій території, та був обраний головою так званої «Старобешівської муніципальної ради Донецької Народної Республіки» і виконував обов`язки також пов`язані з питаннями організації діяльності незаконного органу влади.
Електронні (цифрові) докази, до яких належать матеріали фотози?омки, звукозапису, відеозапису та інші носіі? інформації (у тому числі комп`ютерні дані), що містяться у відкритих (інтернет, різноманітні засоби масової інформації, соціальні мережі) чи закритих мережах (приватні месенджери та телеграм- канали, особисте листування з використанням комп`ютерної техніки і мобільних телефонів, флешнакопичувачі, карти пам`яті тощо), у яких зафіксовано фактичні дані про протиправні діяння окремих осіб та груп осіб, зібрані оперативними підрозділами з дотриманням вимог процесуального законодавства, є основними доказами у кримінальних провадженнях щодо злочинів проти основ національної безпеки Украі?ни. На це вказав Касаційний кримінальний суд Верховного Суду у постанові від 12 червня 2024 року по справі 569/1908/23.
Згідно вимог ч. 1 ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору його належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів – з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Відповідно до ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність, чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Згідно з приписами ч. 1 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку встановленому цим Кодексом.
Всі перелічені джерела інформації суд оцінює за правилами документа (ст. 99 КПК України), а відомості, що вони містять, визнає належними та допустимими зважаючи на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 223 КПК слідчими (розшуковими) діями є дії, спрямовані на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.
Згідно з ч. 1 ст. 237 КПК з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів.
Як слідує з матеріалів кримінального провадження, на підтвердження винуватості ОСОБА_5 сторона обвинувачення посилається, зокрема, на протоколи огляду веб сайтів та протоколи огляду інтернет-видань, якими підтверджується, що останній обраний від політичної партії «Єдина Росія» депутатом до незаконного органу влади, створеного на тимчасово окупованій території, був обраний головою незаконного органу влади.
Правовий акт індивідуальної дії розміщений в мережі «Інтернет», сам по собі не є переконливим доказом його фізичного існування, тим більше реалізації, однак підстав для визнання таких доказів недопустимими і неналежними не вбачається, оскільки інформація взята з офіційних інтернет-сайтів органів державної влади РФ, які загальнодоступні в мережі «Інтернет».
Огляд зазначених інтернет-сайтів здійснено уповноваженою особою з дотриманням вимог ст. 237 КПК та зафіксовано (за допомогою функцій скріншоту та друку) зміст відображеної у них, як електронних документах, інформації, що підтверджує існування обставин, які підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні.
Враховуючи логічність, послідовність, узгодженість між собою вказаних доказів за змістом, їх єдність та взаємозв`язок за часом та характером подій, суд визнає наведені та проаналізовані задокументовані дані про діяльність ОСОБА_5 , як голови так званої «Старобешівської муніципальної ради Донецької Народної Республіки» окупаційних органів влади РФ, достовірними доказами обвинувачення.
Фактичні дані, що містяться протоколах огляду телеграм-каналів, сторінок Інтернет мережі, які з урахуванням відсутності доказів, що підривають довіру до них, узгоджуються із встановленими судом обставинами вчинення кримінального правопорушення.
Оцінивши надані докази, суд вважає їх належними, допустимими та достовірними, зазначені в них відомості узгоджуються між собою та в сукупності доводять обставини вчинення ОСОБА_5 інкримінованого кримінального правопорушення.
Суд вважає, що обвинувачений усвідомлював факт окупації та агресії з боку РФ, створення окупаційною владою незаконних органів, зайняття посади у незаконному органі, створеному на тимчасово окупованій території в умовах війни здійснював свідомо, умисно, добровільно за власним волевиявленням.
В матеріалах провадження відсутні об`єктивні дані, які б давали обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_5 діяв не добровільно, вчинив дії і виконував обов`язки під психічним впливом та фізичним примусом, та такі дії були необхідними для усунення небезпеки, що безпосередньо загрожувала йому чи іншим особам, або інтересам держави.
Також суд враховує і те, що обвинувачений заходів, спрямованих на виїзд з тимчасово окупованої території України, не вживав.
Розглянувши кримінальне провадження з дотриманням положень ч.1 ст. 337 КПК України, в межах висунутого обвинувачення, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінивши кожний доказ, наданий стороною обвинувачення, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів – з точки зору достатності та взаємозв`язку, вважає зазначені докази належними, допустимими, достовірними, та в їх сукупності достатніми для прийняття рішення про винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, поза розумним сумнівом.
Суд дії обвинуваченого громадянина України ОСОБА_5 кваліфікує за ч. 5 ст. 111-1 КК України, як добровільне обрання до незаконних органів влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора.
Відповідно до ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Обираючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке віднесене до категорії тяжких злочинів, обставини його вчинення, характер діяння, форму й ступінь вини, мотив вчинення, дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
ОСОБА_5 раніше не судимий, на диспансерному обліку лікарів нарколога/психіатра не знаходиться, до січня 2022 року перебував у трудових відносинах з ТОВ «ІВТРЕЙД ГРУП», на чергових місцевих виборах 25.10.2020 року на території Донецької області депутатом не обирався.
Обставин, відповідно до вимог ст. 66 КК України, які б пом`якшували покарання ОСОБА_5 , судом не встановлено.
Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_5 , суд визнає вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.
Приймаючи до уваги характер, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, суд вважає, що обвинуваченому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції встановленої ч. 5 ст. 111-1 КК України.
Призначення обвинуваченому мінімального покарання суд вважає необґрунтованим та такими, що не узгоджуються з вимогами статей 50 та 65 КК України.
Так, інкриміноване ОСОБА_5 кримінальне правопорушення є тяжким злочином проти основ національної безпеки України, вчиненим на тимчасово окупованій території та з використанням умов воєнного стану. Характер діяння, його спрямованість на забезпечення функціонування незаконно створеного органу влади та фактичне сприяння державі-агресору зумовлюють підвищену суспільну небезпеку вчиненого.
Як вже зазначалося, обставин, які б пом`якшували покарання, судом не встановлено, і з урахуванням ступеня тяжкості злочину, форми вини, мотивів та обстановки його вчинення, суд дійшов висновку, що призначення мінімального покарання не відповідало б засадам справедливості та не забезпечило б досягнення мети покарання, визначеної статтею 50 КК України.
Початок строку відбування покарання слід обраховувати з моменту звернення вироку до виконання, тобто із дня фактичного взяття під варту.
Санкцією ч.5 ст.111-1 КК України передбачено додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю.
При призначенні додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади, суд враховує, що додаткове покарання є обов`язковим у санкції вказаної статті.
Крім того, ОСОБА_5 вчинив злочин, об`єктом якого є основи національної безпеки України. Обвинувачений своїми діями допомагав державі-агресору створити певну вертикаль незаконного органу влади і фактично вчинив злочин проти незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України. Виходячи з наведеного, суд приймає рішення про призначення ОСОБА_5 додаткового покарання у вигляді позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, місцевого самоврядування, органах, що надають публічні послуги.
Суд також враховує правові висновки, викладені у постанові колегії Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 22.05.2018 року по справі №753/18479/16-к (провадження №51-520км18) та постанові колегії Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 21.06.2022 року по справі №171/869/21 (провадження №51-838км22) в частині можливості призначення додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, в тому числі і до осіб, які на час вчинення зазначеного кримінального правопорушення не займали офіційно певні посади та не займалися офіційно певною діяльністю, з огляду на положення, передбачені ст. 55 КК України.
Санкцією ч.5 ст.111-1 КК України передбачено таке додаткове покарання як конфіскація майна, яке не є обов`язковим.
Відповідно до ст. 59 КК України конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.
Згідно ч.1 ст.59 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого.
Враховуючи, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин проти основ національної безпеки України, тому суд вважає за необхідне призначити останньому покарання з конфіскації його майна, яке належить йому на праві власності. 
Даних щодо наявності речових доказів, прокурором не надано. Цивільний позов не заявлявся. 
Процесуальні витрати на залучення експерта під час досудового розслідування, а саме проведення судової портретної експертизи №СЕ-19/105-25/2691-ФП від 10.04.2025 року, у розмірі 3979,5 грн. підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави на підставі ст. 124 КПК України.
Враховуючи, що Ухвалою слідчого судді Соборного районного суду міста Дніпра від 25.06.2025 року, в порядку визначеному ч. 6 ст. 193 КПК України, обвинуваченому ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, то зазначений запобіжний захід, до набрання вироком законної сили, слід залишити.
Керуючись ст. 368, 370, 374, 376 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
Визнати винуватим  ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України та призначити покарання у виді 10 (десяти) років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, місцевого самоврядування, органах, що надають публічні послуги строком на 15 (п`ятнадцять) років, з конфіскацією всього належного йому майна.
Початок відбування строку покарання  ОСОБА_5 у рахувати з моменту звернення вироку до виконання, тобто з дня фактичного взяття його під варту.
Строк додаткового покарання у вигляді позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, місцевого самоврядування, органах, що надають публічні послуги, рахувати з моменту відбуття основного покарання.
До набрання вироком законної сили, залишити без зміни запобіжний захід у вигляді тримання під вартою  ОСОБА_5 , обраний ухвалою слідчого судді Соборного районного суду міста Дніпра від 25.06.2025 року.
Стягнути з  ОСОБА_5 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП. НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь держави процесуальні витрати у розмірі 3979 (три тисячі дев`ятсот сімдесят дев`ять) грн. 50 коп.
Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення.
Копію вироку після проголошення негайно вручити учасникам розгляду справи, та не пізніше наступного дня після ухвалення, надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1