Справа № 466/1233/26
Провадження №2/466/1875/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2026 року Шевченківський районний суд м.Львова
в складі: головуючої судді Федорів О.П.,
з участю: секретаря судового засідання Гураша М.В.,
представника позивача Алєксєєва В.В.,
відповідача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові в режимі відеоконференції в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_2 , про стягнення страхового відшкодування, 

в с т а н о в и в :

Суть позовної заяви
1.17 лютого 2026 року представник Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» (ТДВ «СГ «Оберіг», позивач) – адвокат Войціховський Антон Віталійович через підсистему «Електронний суд» подав до суду позовну заяву до  ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 – відповідач) про стягнення страхового відшкодування. Позовна заява надійшла до суду 18 лютого 2026 року. 
2.Позов обґрунтовувався тим, що 11 листопада 2022 року сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю автомобіля марки «Volkswagen LT», реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 , та автомобіля марки «Renault Kangoo», реєстраційний номер НОМЕР_3 , VIN-код НОМЕР_4 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а їх власникам було завдано матеріальних збитків. Керуючись п. 2.11 Правил дорожнього руху України та п. 33.2 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», водії транспортних засобів, причетних до ДТП, спільно склали Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (“Європротокол”). Відповідно до Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (“Європротокол”) дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення Правил дорожнього руху відповідачем. При цьому цивільно-правова відповідальність відповідача, як водія транспортного засобу марки «Volkswagen LT», реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 , станом на дату настання ДТП була забезпечена в ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №EP-207133246.
3.Представник позивача зазначив, що позивач, на виконання полісу страхування №EP-207133246, на підставі заяви про виплату страхового відшкодування з метою відшкодування шкоди третій особі за пошкодження транспортного засобу марки «Renault Kangoo», реєстарційний номер НОМЕР_3 , VIN-код НОМЕР_4 , здійснив виплату відповідного страхового відшкодування в сумі 17 330,00 грн.
4.Представник позивача вказав на те, що страхувальник самостійно, без участі представників ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» уклав електронний поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №EP-207133246 щодо транспортного засобу Volkswagen LT, державний номер НОМЕР_1 , VIN код НОМЕР_2 . Страхувальник зазначив тип транспортного засобу (К1) та застосував коригуючий коефіцієнт лише К1=1,18. Однак, як було установлено пізніше, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_5 транспортний засіб марки «Volkswagen LT», реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 , відноситься до типу «Вантажний-спеціалізований фургон-рефрижератор», та має повну масу 3500 кг (3.5 т), а масу без навантаження 1800 кг (1.8 т) та має вантажопідйомність 1700 кг (1.7 т). А відповідно до пп. 1 п. 4. розділу І таблиці “Коригуючі коефіцієнти та їх розміри під час укладання договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних ” Розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 9 липня 2010 року № 566 Про деякі здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (у редакції розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 09 квітня 2019 року № 538), вантажні автомобілі вантажопідйомністю до 2 тонн (включно) мають коригуючий коефіцієнт - К1=2.
5.Таким чином, полісом №EP-207133246 щодо транспортного засобу марки «Volkswagen LT», реєстраційний номер НОМЕР_1 було застосовано коригуючий коефіцієнт К1=1,18, замість К1=2, тобто значно менший, ніж передбачено чинними нормативно-правовими актами.
6.Відповідно до ст.38-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зокрема, п. 38-1.1, у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування. Враховуючи винуватість відповідача у настанні ДТП, а також здійснення виплати страхового відшкодування, керуючись положеннями п. 38-1.1 ст.38-1 Закону № 1961-IV, ТДВ «СГ «ОБЕРІГ», на думку представника позивача, отримало право звернутися до відповідача за компенсацією 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування в розмірі: 17 330,00 грн. - 50% = 8 665,00 грн. Цю суму страхового відшкодування представник позивача просив стягнути з відповідача, як винуватця ДТП, на користь позивача.
7.Крім того, представник позивача просив суд стягнути з відповідача на користь позивача штрафні санкції, відповідно до статей 549, 625 Цивільного кодексу України, а саме: інфляційні втрати, пеню та три відсотки річних за несвоєчасне виконання зобов`язань за період з дати подання позову до суду включно до дати ухвалення судового рішення, розрахунок яких необхідно здійснити судом.
8.Також представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати: судовий збір та 8 022, 50 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Процесуальні рішення у справі
9.27 лютого 2026 року, після надходження відомостей про місце реєстрації відповідача, ухвалою суду відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
10.Ухвалою суду від 26 березня 2026 року відкладено судове засідання за клопотанням відповідача для надання часу ознайомитись з позовною заявою та додатками, які він попереднього не отримав.
11.Ухвалою суду від 20 квітня 2026 року відкладено судове засідання для надання часу сторонам ознайомитись із заявами по суті справи.
12.Ухвалою суду від 04 травня 2026 року залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 , страхувальника за полісом.

Позиції учасників справи
Відзив на позов (а.с.56-60).
13.30 березня 2026 року від відповідача надійшов відзив на позов. Основні положення відзиву зводяться до того, що позивач не надав належних, достовірних та достатніх доказів на підтвердження вини відповідача при розрахунку коригуючих коефіцієнтів у полісі обов`язкового страхування. Також вказав на те, що позивач повинен був перевірити подані страхувальником документи, зокрема, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, де було вказано тип транспортного засобу. Окрім того, представник позивача просить стягнути штрафні санкції, нараховані в період воєнного стану, що суперечить положенням пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України. Також вказав на те, що він є пенсіонером за віком і його єдиний дохід становить щомісячна пенсія у розмірі 3 942 грн. Спроба позивача стягнути з нього суму в розмірі понад 19 000 грн є не лише юридично безпідставною, а й призведе до порушення його права на гідне життя та базові потреби, що є неприпустимим у цивілізованому суспільстві. 
14.Просив відмовити у задоволенні позову, а дії позивача визнати зловживанням процесуальними правами.

Відповідь на відзив (а.с.70-86).
15.07 квітня 2026 року від представника позивача ОСОБА_3 надійшла відповідь на відзив. Представник позивача звернув увагу на те, що відповідач заявляє про те, що начебто страховику надавалось свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, проте це є лукавством, оскільки договір страхування укладено в електронній формі. Крім того, така обставина фізично неможлива, оскільки згідно з договором страхування, як автомобіль, так і його власник знаходяться на території Львівської області, натомість у позивача відсутні відокремлені підрозділи, вся діяльність станом на дату укладення договору страхування здійснювалась виключно за адресою: м. Київ, вул. Васильківська, 14. Будь-які недостовірності в полісі є прямим наслідком надання страхувальником недостовірної інформації або її приховування в подальшому, адже нормативні акти однозначно визначають обов`язок страхувальника забезпечити правильність таких даних. На момент укладення договору страхування Позивач об?єктивно не мав належних та достовірних документів на підтвердження типу забезпеченого автомобіля та не мав можливості щодо отримання та перевірки таких відомостей. Відповідний документ у вигляді свідоцтва про реєстрацію ТЗ Volkswagen LT, державний номер НОМЕР_1 було отримано під час здійснення страхового розслідування вже під час розслідування події, що мала ознаки страхового випадку.
16.На думку представника позивача, аналіз доводів відповідача, наведених у відзиві, показує, що жоден із них не спростовує законності та обґрунтованості позову страхових організацій ТДВ «СГ «Оберіг». Позивач діяв відповідно до вимог закону: забезпечив потерпілій особі відшкодування шкоди, а тепер реалізує своє законне право на часткову компенсацію виплаченого, передбачене ст.38-1 Закону №1961-IV. Вимога про стягнення 50% виплаченої страхової виплати прямо відповідає умовам цього закону і підтверджена належними доказами. Доводи ж відповідача зводяться до неправильного тлумачення нормативних актів та необґрунтованих тверджень щодо процесуальних витрат і доказів.
17.Представник позивача зазначив, що вирішальним для кваліфікації правовідносин є встановлення факту використання або наміру використання забезпеченого транспортного засобу у сфері, що передбачає інший (підвищений) коригуючий коефіцієнт страхового ризику протягом строку дії договору страхування, а також неповідомлення страховика про таку істотну зміну умов страхування. Поняття «використання транспортного засобу у сфері» не є абстрактним, а безпосередньо корелює з об`єктивними технічними та експлуатаційними критеріями, що формують страховий тариф. Сфера використання, яка впливає на визначення розміру страхового платежу та застосування відповідних коригуючих коефіцієнтів, охоплює такі об`єктивні фактори: тип транспортного засобу (легковий, вантажний, автобус), тип реєстрації, зону реєстрації власника ТЗ, використання ТЗ як таксі (або для комерційних перевезень), а також наявність законодавчої вимоги щодо проходження обов`язкового технічного контролю. Кожен із цих параметрів визначає рівень потенційної небезпеки та ймовірність настання страхового випадку, які є незмінними протягом усього строку дії договору.
18.Додатково вказав про помилкове посилання відповідача на Прикінцеві положення Цивільного кодексу України, оскільки ці положення стосуються банківських послуг, а не страхових.
19.Просив позов задовольнити у повному обсязі.

Заперечення на відповідь на відзив (а.с.90-95).
20.Відповідач у своїх запереченнях відтворив положення відзиву, зазначивши, що його вини у наданні відомостей про тип транспортного засобу при укладенні договору страхування немає, адже він водій, а не страхувальник. На його думку, програмний алгоритм на сайті позивача дозволив ідентифікувати автомобіль за кодом «В3» (що візуально збігається з категорією «В» у техпаспорті), і це є виключно помилкою програмування та налаштування інтерфейсу позивача. Позивач зобов`язаний налаштувати свої програмні алгоритми так, щоб вони блокували можливість обрання неправильного типу транспортного засобу. 
21.Також вважав, що вимога про стягнення пені є безпідставною, оскільки правовідносини щодо відшкодування шкоди в порядку регресу за своєю юридичною природою є деліктними зобов`язаннями. Крім того, пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України стосується будь-яких грошових зобов`язань.
22.Вважав також суму витрат за правову допомогу неспівмірною, оскільки справа є малозначною та шаблонною. 
23.Просив за результатом розгляду справи відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Додаткові пояснення представника позивача (а.с.104-109).
24.22 квітня 2026 року представниця позивача ОСОБА_4 подала додаткову заяву. Зазначила, що тип транспортного засобу (так звана «категорія транспортного засобу») є одним із ключових показників, що безпосередньо впливає на частоту аварій. Саме тому вартість поліса ОСЦПВ для власника вантажного авто буде дорожчою ніж для власника легкового автомобіля і може відрізнятися майже у 2 рази. Така значна різниця зумовлена коефіцієнтом (K1): для легкових автомобілів він становить 1.0, тоді як для вантажного автомобіля — від 2.00.
25.З метою підтвердження добросовісності дій страховика, дотримання ним імперативних вимог законодавства та наявності належних правових підстав для звернення з позовом, просила суд врахувати наступне: 
1. Страховик ніколи не має права відмовити будь-якому страхувальнику в укладенні договору страхування оскільки діє пряма заборона п.14.2 ст.14 Закону України № 1961-IV
2. Страховик не має права проводити страхові розслідування в момент укладення договору страхування. Право на проведення страхового розслідування встановлено п. 34.1. ст. 34 Закону України № 1961-IV та виникає у страховика виключно після моменту, коли такий дізнався про подію, що має ознаки страхового випадку, тобто - ДТП за вже укладеним договором ОСЦПВ. 
3. Договір ОСЦПВ укладається на підставі наданої Страхувальником інформації, саме Страхувальник несе відповідальність за її достовірність та її підтримання в актуальному стані. 
4. Страховик не має права достроково припинити дію укладеного договору страхування щодо якого виявлено заниження страхового платежу або факт надання недостовірної інформації чи її приховування, оскільки закон не передбачає таких підстав. 
5. Тип транспортного засобу авто може передбачати значне збільшення страхового платежу, що зумовлено територіальним коефіцієнтом (K1): для легкових автомобілів він становить 1.0, тоді як для вантажного автомобіля — від 2.00. Це прямо регламентовано як чинним законодавством, так і внутрішніми правилами Страховика. Приховавши реальний тип транспортного засобу, Страхувальник позбавив Страховика його законного права - оцінити реальний ризик та отримати страховий платіж в повному підвищеному розмірі. 
6. Страхувальник зобов`язаний протягом строку дії договору повідомляти страховика про будь-які зміни істотних обставин ризику та інших обставин, що впливають на розмір премії. Тип транспортного засобу є саме такою суттєвою обставиною, оскільки вона прямо визначає розмір страхового платежу (через зміну коефіцієнта К1). 
7. Цей обов`язок діє безперервно впродовж усього строку страхування, а не лише на момент настання ДТП чи укладання договору. Адже ступінь ризику та відповідна йому ціна поліса розраховуються на весь період дії договору в цілому, а не відносно окремих проміжків часу». 
8. Страховик не має права відмовити потерпілому у виплаті страхового відшкодування навіть якщо страховий платіж за договором страхування є заниженим, страховик має обов`язок здійснити таку виплату, а лише потім набуває право вимоги у порядку регресу. 
9. Експлуатація транспортного засобу - складна діяльність, пов`язана з ризиком та розширеними обов`язками, а не «базове право людини». Право керувати транспортним засобом - це спеціальне право, яке надається лише після підтвердження відповідності певним критеріям (вік, стан здоров`я, спеціальні знання, наявність документів). Згідно з ст. 1187 Цивільного кодексу, використання транспортного засобу є джерелом підвищеної небезпеки, що встановлює особливу ступінь відповідальності. Таким чином, будь-які посилання, на те, що страхувальник, власник транспортного засобу не був повідомлений чи не мав достатньо знань є безпідставними, адже закон імперативно встановлює вимоги до водіїв транспортних засобів. ОСЦПВ є простим і зрозумілим видом видом страхування для кожного водія, який діє більше 20 років, тому жодним чином не можна стверджувати, що страховик перебував у більш вигідному становищі ніж страхувальник через необізнаність останнього. 
10. Страхувальник, будучи добре обізнаним в умовах страхування та законодавстві, скористався правом на страховий захист у вигляді виплати страхового відшкодування потерпілим особам коштом страховика, але жодним чином не виконував свої обов`язки щодо надання достовірної інформації на момент укладання договору страхування, впродовж строку його дії та сплати страхового платежу в повному обсязі, в тому числі з урахуванням зміни ступеня ризику. 
11. Невиконання Страхувальником обов`язку щодо проходження ОТК є додатковим підтвердженням порушення страхувальником умов експлуатації транспортного засобу у сфері підвищеного страхового ризику та вимог законодавства, однак основною та самостійною правовою підставою регресної вимоги у даній справі є положення статті 38-1 Закону України №1961-IV. 
12. Неправомірне заниження розміру страхового платежу дає можливість страхувальнику недоплачувати десятки тисяч гривень страхового платежу за декілька років , при цьому факт такої недоплати не буде мати для страхувальника ніяких негативних наслідків, якщо під час дії договору страхування не виникає страхового випадку (ДТП). Зазначене призводить до недоотримання страховиком страхових платежів, що порушує його права, суперечить вимогам законодавства та призводить до невиконання страхувальником свого обов`язку щодо сплати страхового платежу у повному обсязі в тому числі з урахуванням зміни ступеня ризику. Дії Страхувальника свідчать про свідоме приховування та ненадання ним інформації щодо використання ТЗ задля зменшення розміру страхового платежу. Така поведінка є зловживанням правом, оскільки страхувальник бажає отримати повний страховий захист, сплативши меншу вартість послуги, тоді як фактично об`єкт страхування використовувався у іншому високоризиковому сегменті. 
13. Страховик діяв добросовісно, оскільки не відмовив страхувальнику в укладенні договору (імперативна норма Закону України № 1961-IV), уклав його на підставі наданої страхувальником істотної інформації та згодом в повному обсязі виконав свої зобов`язання за таким договором своєчасно виплативши страхове відшкодування потерпілій особі в повному обсязі. Єдиний належний спосіб захисту інтересів страховика встановлений законодавством для таких випадків стягнення страхового відшкодування в порядку регресу. Законодавчі підстави та правові наслідки невиконання страхувальником обов`язків щодо надання інформації для оцінки страхового ризику як при укладенні договору, так і протягом всього строку його дії.
26. Просила врахувати ці пояснення при ухваленні рішення. 

Додаткові пояснення відповідача (а.с.103)
27.Відповідач подав письмові пояснення щодо судової практики в аналогічних спорах, з вказівкою на номери справ та рішення судів. 
28.Дослідивши такі письмові пояснення, суд установив, що відповідач подав посилання на неіснуючу судову практику. Вочевидь, при складенні такого документу відповідач, не маючи правничої освіти та достатніх коштів на залучення адвоката, скористався можливостями штучного інтелекту. Такий перелік є галюцинаціями штучного інтелекту, тому суд не приймає до уваги представлені відповідачем письмові пояснення щодо судової практики. 

Додаткові пояснення представника позивача (а.с.132-137)
29.18 травня 2026 року представник позивача ОСОБА_3 подав додаткові пояснення, які за своїм змістом відповідали відповіді на відзив. Просив позов задовольнити у повному обсязі.

Участь у судовому розгляді
30.Позивач у судовому засіданні надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві та поданим представниками позивача заявам по суті справи. Зазначив, що договір укладався у електронному вигляді та страхувальник, яким був ОСОБА_2 указав неправильно тип транспортного засобу, що вплинуло на визначення коригуючого коефіцієнта К1. Просить стягнути 50% виплаченого страхового відшкодування з відповідача – винуватця ДТП на користь позивача на підставі спеціальної правової норми - пункту 38-1.1. статті 38.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
31.Відповідач проти задоволення позову заперечив. Надав пояснення, аналогічні викладеним у відзиві на позов та запереченні на відповідь на відзив. Додатково звернув увагу на те, що за домовленістю з ОСОБА_2 він здійснював керування транспортним засобом та мав при собі страховий поліс і свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Особисто він не заповнював страховий поліс та взагалі на той час знайомим з ОСОБА_2 не був. Вважав, що не може нести відповідальність за неправильні відомості, внесені страхувальником, у договір страхування. Просив відмовити у задоволенні позову.
32.Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Суд ухвалив проводити розгляд справи за відсутності третьої особи, на підставі наявних у справі доказів, оскільки інформацію про порядок укладення договору страхування надасть представник позивача, який з`явився у судове засідання.

Фактичні обставини справи та докази на їх підтвердження
33.11 листопада 2022 року о 08.20 год по вул.Величковського, 22, у м.Львові, сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Volkswagen LT», реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5 , та автомобіля марки «Renault Kangoo», реєстраційний номер НОМЕР_3 , VIN-код НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_6 , про що водії спільно склали Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (а.с.18). Дорожньо-транспортна пригода сталась з вини водія ОСОБА_5 , що він визнав.
34.Страхувальником транспортного засобу марки «Volkswagen LT», реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 , був ОСОБА_2 ; страхувальником транспортного засобу марки «Renault Kangoo», реєстраційний номер НОМЕР_3 , VIN-код НОМЕР_4 , - ОСОБА_7 .
35.Так, цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу марки «Volkswagen LT», реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 , станом на дату настання ДТП була забезпечена в ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №EP-207133246 (а.с.19).
36.Згідно з цим полісом страхувальником є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відомості щодо забезпеченого транспортного засобу: марка «Volkswagen», модель «LT», номерний знак НОМЕР_1 , рік випуску 1996, VIN-код НОМЕР_2 , тип транспортного засобу – В3. Розмір франшизи – 0, 00 грн. Строк дії договору – з 00:00 год 07 грудня 2021 року до 06 грудня 2022 року включно. Страхові суми (ліміти відповідальності) на одного потерпілого: за шкоду, заподіяну майну, - 130 000 грн, за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, - 260 000 грн. Базовий платіж та коригуючі коефіцієнти, що застосовувались для розрахунку розміру страхового платежу: БП=180 грн; К1=1,18; К2=3,5; К3=1,0; К4=1,6; К5=1,0; К6=1,3; К7=1,0; К8=0,97; К бонус-малус=1,0. Страховий платіж – 1 500 грн. Особливі умови використання забезпеченого транспортного засобу: транспортний засіб використовується як таксі/маршрутне таксі – ні; до керування допущені особи з водійським стажем менше трьох років/або водійський стаж страхувальника менше трьох років – так; транспортний засіб використовується протягом повного строку страхування.
37.Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки «Volkswagen LT», реєстраційний номер НОМЕР_1 , його власником є ОСОБА_8 . Тип транспортного засобу – вантажний спеціалізований фургон рефрижератор; повна маса 3 500, маса без навантаження 1800, категорія N1, об`єм двигуна 2500 (а.с.20-21).
38.24 грудня 2022 року ОСОБА_7 , власниця транспортного засобу марки «Renault Kangoo», реєстраційний номер НОМЕР_3 , звернулась до ТДВ «СГ «Оберіг» зі заявою на виплату страхового відшкодування у зв`язку з настанням страхового випадку 11 листопада 2022 року, за договором страхування №ЕР-207133246 від 06 грудня 2021 року, у розмірі 17 330 грн (а.с.22-24).
39.Після отримання Акта огляду транспортного засобу від 05 грудня 2022 року (а.с.25-26), ремонтної калькуляції №40086 від 15 грудня 2022 року (а.с.27-31), керівник управління врегулювання ТДВ «СГ «Оберіг» склав страховий акт №40086/1 від 25 січня 2023 року про виплату 17 330 грн страхового відшкодування, оскільки заявлена подія від 11 листопада 2022 року була страховим випадком (а.с.32).
40.25 січня 2023 року ТДВ «СГ «Оберіг» виплатило ОСОБА_9 17 330 грн страхового відшкодування, що підтверджено платіжною інструкцією №4668 від 25 січня 2023 року АТ «РВС Банк» (а.с.33).

Норми права, що підлягають застосуванню, та мотиви суду
41.Суд у рішенні покликатиметься на норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі – Закон №1961-IV) у редакції, чинній за момент виникнення спірних правовідносин. Цей Закон регулював відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.
42.Згідно з пунктом 33.2 статті 33 Закону №1961-IV у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання. У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку.
43.Пунктом 22.1 статті 22 Закону №1961-IV передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
44.Відповідно до пункту 36.2 статті 36 Закону №1961-IV страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний, зокрема, у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.
45.У цій справі учасники дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 11 листопада 2022 року, склали спільне повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, винуватцем у якій був відповідач ОСОБА_1 . Відповідач у судовому засіданні визнав, та це ніким не оспорюється, що забезпеченим транспортним засобом марки «Volkswagen LT», реєстраційний номер НОМЕР_1 , він керував на підставі домовленості із страхувальником – ОСОБА_2 . При оформлення повідомлення він використав поліс №ЕР-207133246. 
46.Згідно з пунктами 17.1, 17.3 статті 17 Закону №1961-IV страховики зобов`язані укладати договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (внутрішній договір страхування, міжнародний договір страхування, міжнародний договір "Зелена картка") відповідно до цього Закону та чинного законодавства України. При укладенні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності страхувальник зобов`язаний повідомити страховика про всі діючі договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладені з іншими страховиками, а також, за вимогою страховика, надати інформацію про всі відомі обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику.
47.Пунктами 7.1 та 7.2 статті 7 Закону №1961-IV передбачено, що розмір страхового платежу (внеску, премії) встановлюється страховиком самостійно шляхом добутку розміру базового страхового платежу та значень відповідних коригуючих коефіцієнтів, що затверджуються відповідно до пункту 7.2 цієї статті, а також з урахуванням положень пункту 13.2 статті 13 цього Закону. Страховику забороняється встановлювати або пропонувати встановити розмір страхового платежу, розрахований в інший спосіб. Розмір базового страхового платежу, перелік, значення коригуючих коефіцієнтів та порядок їх застосування затверджуються Уповноваженим органом за поданням МТСБУ. Пропозиції МТСБУ щодо розміру базового страхового платежу та значень коригуючих коефіцієнтів підтверджуються актуарними розрахунками з урахуванням рівня збитковості даного виду страхування в цілому по галузі за останній розрахунковий період, який становить не менше року, та статистичних даних. Якщо Уповноважений орган протягом 60 календарних днів з дня внесення МТСБУ пропозиції не затвердив розмір базового страхового платежу, перелік, значення коригуючих коефіцієнтів та порядок їх застосування, діють попередні коригуючі коефіцієнти, порядок їх застосування та розмір базового страхового платежу.
48.На час оформлення полісу обов`язкового страхування №ЕР-207133246 діяло Розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України 09 липня 2010 року № 566 (у редакції розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 09 квітня 2019 року № 538) «Про деякі питання здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яким затверджені коригуючі коефіцієнти та їх розміри під час укладання договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
49.У разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування (пункт 38-1.1 ст.38-1 Закону №1961-IV).
50.Представник позивача у цій справі посилався саме на цю норму пункту 38-1.1 ст.38-1 Закону №1961-IV та вважав, що у позивача виникло право на пред`явлення вимоги до відповідача як особи, відповідальної за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, оскільки страхувальник вказав неправильно тип забезпеченого транспортного засобу: вибрав значення В3, тобто легковий автомобіль (2001-3000 (включно) кубічних сантиметрів, який використовується фізичною особою, а тому розмір коригуючого коефіцієнта склав 1,18, замість належного типу – вантажний автомобіль вантажопідйомністю до 2 тонн (включно). Тоді б коригуючий коефіцієнт становив 2 одиниці. Усе це вплинуло на визначення суми страхового платежу.
51.Відповідач, у свою чергу, наполягав, що він не укладав договору страхування, не оформлював полісу обов`язкового страхування, а тому не може нести відповідальність за інформацію, вказану страховиком.
52.Суду належить встановити, чи обставини застосування страхувальником коригуючих коефіцієнтів при складенні полісу обов`язкового страхування, встановлені у цій справі, зумовлюють відповідальність винуватця дорожньо-транспортної пригоди. 
53.З аналізу положення пункт 38-1.1 ст.38-1 Закону №1961-IV, на переконання суду, для виникнення підстав стягнення компенсації з особи, відповідальної за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, необхідна сукупність таких факторів:
-страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду;
-така шкода заподіяна під час використання забезпеченого транспортного засобу;
-використання транспортного засобу відбувалось у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування;
-або використання транспортного засобу відбувалось з порушенням пільгових умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту).
54.Пункт 13.2 статті 13 цього Закону не є предметом аналізу суду, оскільки представник позивача посилався на «використання транспортного засобу у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування».
55.Представник позивача наполягав, що «використання транспортного засобу у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування» включає у себе тип транспортного засобу, який використовується.
56.Суд наголошує на тому, що Розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України 09 липня 2010 року № 566 «Про деякі питання здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі – Розпорядження Держкомфінпослуг №566), чинним на момент оформлення полісу, затверджені коригуючі коефіцієнти та їх розміри під час укладання договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
57.Відповідно до цього Розпорядження Держкомфінпослуг №566 коригуючих коефіцієнтів є 9. 
К1 – Тип транспортного засобу. Визначається відповідно до відомостей про тип транспортного засобу, зазначений у документі про його реєстрацію. Зокрема, легковий автомобіль 2001-3000 (включно) кубічних сантиметрів має К1 у розмірі 1, 18, а вантажний автомобіль вантажопідйомністю до 2 тонн (включно) – 2.
К2 – Місця реєстрації (проживання) власника транспортного засобу (фізичної особи) або місцезнаходження юридичної особи. Визначається за місцем реєстрації (проживання) власника транспортного засобу (фізичної особи) або місцезнаходженням юридичної особи відповідно до документа про реєстрацію транспортного засобу.
К3 – Сфери використання транспортного засобу. Визначається залежно від сфери використання транспортного засобу. Легковий автомобіль (крім таксі), який використовується фізичною особою – К3=1. Легковий автомобіль (крім таксі), який використовується юридичною особою – К3=1,1-1,4. Вантажні автомобілі, автобуси з кількістю місць для сидіння до 20 (крім таксі), автобуси з кількістю місць понад 20, причепи до вантажних та легкових автомобілів, мотоцикли та моторолери – К3=1. Легковий автомобіль або автобус з кількістю місць для сидіння до 20, який використовується фізичною особою для надання послуг із перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом загального користування або для надання послуг із перевезення пасажирів та їх багажу на таксі – К3=1,1-1,4. Легковий автомобіль або автобус з кількістю місць для сидіння до 20, який використовується юридичною особою для надання послуг із перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом загального користування або для надання послуг із перевезення пасажирів та їх багажу на таксі – К3=1,1-1,5.
К4 – Власника транспортного засобу. Визначається залежно від категорії власника транспортного засобу відповідно до документа про реєстрацію транспортного засобу (фізична або юридична особа).
К5 – Періоду використання транспортного засобу. Визначається страхувальником на період використання транспортного засобу (за потреби), але не може становити менше шести календарних місяців. 
К6 – Показників збитковості/прибутковості діяльності страховика з обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Визначається страховиком за результатами аналізу показників збитковості/прибутковості власної діяльності за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
К7 – Cтрок дії договору страхування. Зокрема, 1 рік – К7=1.
К8 – Способу укладання договору страхування. Зокрема, електронний договір – К8=0,9-1.
К9 – Наявності чи відсутності страхових випадків у період дії попередніх договорів страхування (коефіцієнт бонус-малус).
58.Як досліджено судом у пункті 36 цього рішення, полісом обов`язкового страхування №EP-207133246, також визначено коригуючі коефіцієнти, зважаючи на інформацію, надану страхувальником: К1=1,18; К2=3,5; К3=1,0; К4=1,6; К5=1,0; К6=1,3; К7=1,0; К8=0,97; К бонус-малус=1,0. 
59.Особливу увагу суд звертає на перший та третій коригуючий коефіцієнти. У полісі К1=1,18, а К3=1,0. Перший коригуючий коефіцієнт стосується типу транспортного засобу, який вказав страхувальник, а третій – саме сфери використання транспортного засобу. 
60.Аналізуючи положення Розпорядження Держкомфінпослуг №566 та пункту 38-1.1 ст.38-1 Закону №1961-IV у їх сукупності, суд доходить висновку, що законодавець, покладає на винуватця ДПТ обов`язок компенсувати страховику 50% виплаченого страхового відшкодування у випадку використання винуватцем ДТП забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, тобто у сфері, визначеної третім коригуючим коефіцієнтом (К3). 
61.У цій справі К3 у полісі дорівнює одиниці, що відповідає дійсній сфері використання забезпеченого транспортного засобу. Категорія «Вантажні автомобілі, автобуси з кількістю місць для сидіння до 20 (крім таксі), автобуси з кількістю місць понад 20, причепи до вантажних та легкових автомобілів, мотоцикли та моторолери», як передбачено Розпорядженням Держкомфінпослуг №566.
62.Водночас, представник позивача, на переконання суду, помилково включає до сфери використання транспортного засобу (К3) тип транспортного засобу (К1), що є різними коригуючими коефіцієнтами. 
63.Законодавець у пункті 38-1.1 ст.38-1 Закону №1961-IV пов`язав право вимоги страховика до винуватця ДТП із чітко визначеним колом обставин, які не підлягають розширеному тлумаченню. Диспозиція вказаної норми містить пряму вказівку на заподіяння шкоди під час використання забезпеченого транспортного засобу «у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування».
64.Системний аналіз положень Закону № 1961-IV та Розпорядження Держфінпослуг № 566 свідчить про те, що законодавець на нормативному рівні чітко розмежував технічні характеристики об`єкта страхування та функціональні особливості його експлуатації. Тип транспортного засобу (коефіцієнт K1) є об`єктивною, незмінною технічною характеристикою автомобіля (об`єм двигуна, вантажопідйомність), яка визначається технічним паспортом та існує незалежно від волі осіб. Сфера використання транспортного засобу (коефіцієнт K3) є соціально-економічною категорією, що визначає характер та мету діяльності, під час якої залучено ТЗ (наприклад, комерційне використання, надання послуг таксі тощо).
65.Оскільки пункт 38-1.1 статті 38-1 Закону № 1961-IV є бланкетною нормою і містить вказівку виключно на «сферу використання», покликання представника позивача на невідповідність коригуючого коефіцієнта за «типом транспортного засобу», як на підставу для покладення фінансового тягаря на відповідача-винуватця дорожньо-транспортної пригоди, є безпідставним. 
66.З огляду на викладене, суд доходить висновку, що у позові слід відмовити у зв`язку з безпідставністю позовних вимог.

Керуючись статтями 6-80, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в :

1.У позові Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_2 , про стягнення страхового відшкодування відмовити.
2.Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 

Позивач: Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг», 03040, м. Київ, вул. Васильцівська, 14, ЄДРПОУ 39433769.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .
Повне рішення складене 17 червня 2026 року.

Головуюча О.П. Федорів