Справа № 466/7795/25
Провадження № 2/466/539/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2026 року Шевченківський районний суд м. Львова
головуючого судді Зими І.Є.
при секретарі Васинчик М.О.
з участю позивачки ОСОБА_1 
представника відповідача Малишевського Ю.Р.
розглянувши у відкритому судовому засіданні,в порядку загального провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тікетс Юей», за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Національного агентства з питань запобігання корупції, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,
в с т а н о в и в:
20 серпня 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тікетс.Юей», у якій просила зобов`язати відповідача повернути їй вартість невикористаної частини авіаквитка № 1057783349642 за напрямком Мілан - Нью-Йорк, Нью-Йорк - Лондон, Лондон - Варшава у розмірі 38 586,19 грн.
В обґрунтування позову зазначила, що 15 серпня 2022 року , з використанням інтернет-сайту Tickets.ua нею було замовлено та оплачено авіаквиток на маршрут Варшава - Мілан - Нью-Йорк, з датою вильоту 18 серпня 2022 року та зворотний маршрут Нью-Йорк - Лондон – Варшава, з датою повернення 23 січня 2023 року. Вартість авіаквитка становила 38 586,19 грн. Поїздка була для неї терміновою, оскільки її донька перебувала у Нью-Йорку та потребувала її допомоги. З огляду на це вона придбала також квиток на поїзд до Польщі, автобусний квиток з Перемишля до Варшави та прибула до Варшавського аеропорту. 18 серпня 2022 року , вона пройшла реєстрацію, здала багаж до кінцевого пункту призначення - Нью-Йорк, отримала посадкові талони на стикувальні рейси та здійснила переліт з Варшави до Мілану. У Мілані їй надійшли повідомлення про зміну виходу на посадку та зміну місця у літаку з 23Е на 27J. Однак біля стійки виходу на посадку на рейс Мілан - Нью-Йорк працівники аеропорту повідомили, що вона не зможе продовжити подорож цим рейсом, оскільки у неї ніби-то є проблеми з квитком, та запропонували придбати новий квиток. Позивачка вважає такі дії протиправними, такими, що порушують її права як споживача послуг з авіаперевезення, та такими, що спричинили їй матеріальні збитки. 
В подальшому, а саме 20.10.2025 року, позивачка подала заяву про зміну предмета або підстав позову, яку ухвалою суду від 16 грудня 2025 року прийнято до розгляду. У вказаній заяві позивачка збільшила розмір позовних вимог та просила суд визнати дії ТОВ «Тікетс.Юей» такими, що порушують права споживача, стягнути з відповідача матеріальні збитки, а саме: 38 586,19 грн вартості невикористаного авіаквитка, 688 грн витрат на придбання квитка з м. Перемишля до аеропорту Ф. Шопена у м.Варшаві, 24 067 грн витрат на придбання нового квитка до м.Нью-Йорка, 13 200 грн витрат на повернення з м.Мілан до м.Кракова, 28 800 грн компенсації за відмову у перевезенні, а також 15 800 грн моральної шкоди. На обґрунтування уточнених вимог позивачка зазначила, що вона не апізнилась на рейс , вчасно пройшла реєстрацію в аеропорту м.Варшави, здала багаж, отримала посадкові талони, виконала перший сегмент перельоту Варшава – Мілан ; перебувала у зоні пересадки, отримала повідомлення про зміну виходу на посадку та зміну місця у салоні літака. На її думку, такі обставини виключають статус «no-show», а подія повинна розцінюватись як відмова у перевезенні з боку авіакомпанії.
Ухвалою суду від 05.09.2025 року справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.
06.01.2026 року на адресу суду надійшов відзив представника відповідача , ТОВ «Тікетс. Юей» , на позовну заяву та на заяву про зміну предмету або підстав позову . Відповідач зазначив, що 15 серпня 2022 року , на сайті tickets.ua було створено бронювання № 7MMXVHRO за маршрутом Варшава - Мілан, Мілан - Нью-Йорк, Нью-Йорк - Лондон, Лондон - Варшава. За результатами створеного бронювання було оформлено авіаквиток № 1057783349642 для пасажира LYUDMYLA PETROVETS. Перевізником за вказаним бронюванням виступала авіакомпанія Finnair. ТОВ «Тікетс.Юей» не є авіаперевізником, не приймає рішень щодо допуску чи не допуску пасажирів до рейсу, не здійснює реєстрації пасажирів в аеропорту, не перевіряє медичні, імміграційні, митні та інші документи пасажира в пункті посадки, а надає виключно послуги з пошуку, бронювання та придбання авіаквитків відповідно до умов договору оферти, правил авіакомпаній, правил постачальників послуг, тарифних нормативів авіакомпаній та вимог чинного законодавства України.
Відповідач вказав, що оплата за авіаквиток була здійснена в агентство з подальшим перерахуванням коштів на користь перевізника, як кінцевого отримувача коштів та надавача послуг повітряного перевезення. Також відповідач послався на те, що 18 серпня 2022 року , позивачка звернулася до служби підтримки з метою оформлення запиту на добровільне повернення квитка. Запит був оформлений агентом вручну з коментарем: «Не пустили на рейс через невідповідність тесту Ковід». 19 серпня 2022 року відповідач направив до авіакомпанії запит на авторизацію повернення грошових коштів. 14 жовтня 2022 року ТОВ «Тікетс.Юей» було виставлено на підтвердження максимально можливу суму до повернення - 870 грн, згідно з правилами тарифу, які застосовувалися до такого квитка, однак 15 жовтня 2022 року запит був закритий, оскільки пасажирка не погодилася з прорахованою сумою. Крім того, відповідач зазначив, що 20 серпня 2022 року позивачка створила запит на зміну дати перельоту, однак зміни не були можливими.
Окремо відповідач вказав, що недопуск позивачки до рейсу був пов`язаний не з діями ТОВ «Тікетс.Юей», а з відсутністю або невідповідністю у позивачки необхідних проїзних чи медичних документів, пов`язаних з COVID-19. На підтвердження цього відповідач подав клопотання про долучення до матеріалів справи автоматичних записів телефонних розмов з клієнтом на USB-накопичувачі, а саме: файл від 18 серпня 2022 року, позивачка повідомляє, що її не було допущено на рейс у зв`язку з тим, що її тести COVID-19 не відповідають вимогам та мають бути зроблені у відповідній ліцензованій лабораторії, окрім цього файл від 20 серпня 2022 року, де позивачка повідомляє, що її не було допущено на рейс через те, що надані нею медичні документи не були ліцензовані та/або належним чином завірені. У зв`язку з чим просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.
Ухвалою суду від 24.03.2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 вимоги позову підтримала в повному обсязі, покликаючись на аргументи аналогічні викладеним в позовній заяві та заяві про зміну предмету або підстав позову. Пояснила, що авіаквитки були придбані нею через відповідача, при цьому перший сегмент перельоту за маршрутом Варшава - Мілан відбувся без перешкод. Водночас після прибуття до аеропорту м. Мілан їй було повідомлено, що вона не може продовжити переліт до США . Які саме документи не відповідали вимогам, позивачка, з її слів, зрозуміти не змогла, оскільки не володіє іноземними мовами. Жодної письмової інформації про причини її не допуску до перельоту, їй не надали. Оскільки на її звернення відповідач частково визнав свою винуватість та мав намір відшкодувати їй шкоду в розмірі лише 870 грн, вона і заявила вимоги до ТОВ «Тікетс.Юей», так як у вказаного товариства вона придбала квитки на переліт та вважає, що саме даний відповідач повинен відповідати за ситуацію, що склалась. Вимог до інших юридичних осіб не заявляє. Також зазначила, що внаслідок вказаної ситуації зазнала значного стресу, моральних та душевних страждань, відтак просить задовольнити позов. 
Представник відповідача ТОВ «Тікетс.Юей», адвокат Малишевський Ю.Р., проти позову заперечив у повному обсязі. Пояснив, що ТОВ «Тікетс.Юей» є агентом з бронювання та продажу авіаквитків, а не авіаперевізником. Відповідачем було належним чином здійснено бронювання та оформлення авіаквитків, тоді як рішення щодо допуску пасажира до рейсу приймається виключно авіакомпанією. Також вказав, що позивачка не зверталась безпосередньо до авіаперевізника для отримання офіційного роз`яснення причин не допуску до рейсу та не надала суду жодного документа на підтвердження неправомірності таких дій. Крім того, відповідач не здійснює перевірку COVID-документів, медичних довідок чи інших документів, необхідних для в`їзду до країни призначення, а тому не може нести відповідальність за їх відповідність встановленим вимогам. Крім того зазначив, що інформація у перевізника щодо причин не допуску пасажира до рейсу зберігається лише протягом року, а позивачка звернулась до суду фактично по спливу трьох років від події. Відтак, на даний час неможливо витребувати точні дані про причини відмови перевізника у допуску пасажира до рейсу. Крім того, при такій відмові авіакомпанія в обов`язковому порядку надає пасажиру письмове повідомлення про причини не допуску до рейсу, про що замовчує позивачка. Просив у задоволенні позову відмовити .
Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, пояснень по суті спору не подав.
Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, дійшов до наступних висновків.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
За змістом ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.
Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За змістом ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Відповідно до ч. 1 ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.
Згідно з ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд оцінює докази відповідно до ст. 89 ЦПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Судом встановлено, що 15 серпня 2022 року позивачка, через вебсайт Tickets.ua придбала авіаквиток за маршрутом Варшава - Мілан - Нью-Йорк та Нью-Йорк - Лондон - Варшава. Цей факт сторонами не заперечується та підтверджується копією електронного бронювання квитка №7MMXVHRO, від 15.08.2022 року, маршрутною квитанцією, матеріалами бронювання.
З наданих матеріалів вбачається, що авіаквиток був оформлений на пасажира LYUDMYLA PETROVETS, номер електронного квитка № 1057783349642. З маршруту перельоту вбачається, що перший сегмент мав здійснюватися за напрямком Варшава - Мілан, другий - Мілан - Нью-Йорк, а зворотні сегменти - Нью-Йорк - Лондон, Лондон - Варшава.
Суд бере до уваги, що позивачкою надано докази придбання єдиного квитка, повідомлення про зміну виходу на посадку, повідомлення про зміну місця у салоні літака, копії посадкових документів та документи, які підтверджують оплату окремих витрат.
Оцінюючи вказані докази, суд виходить з того, що вони підтверджують факт придбання авіаквитка, факт існування бронювання, факт виконання першого сегмента маршруту та факт того, що позивачка перебувала у м.Мілані для подальшого перельоту до м.Нью-Йорка. Разом з тим, такі докази самі по собі не підтверджують протиправності дій саме відповідача ТОВ «Тікетс.Юей», не підтверджують того, що відповідач приймав рішення про недопуск позивачки до рейсу, а також не підтверджують того, що недопуск до рейсу був безпідставним.
Суд критично оцінює доводи позивачки про те, що отримання повідомлення про зміну виходу на посадку та зміну місця у салоні літака автоматично підтверджує її безумовне право на посадку на рейс м.Мілан - м.Нью-Йорк. Такі повідомлення підтверджують лише наявність бронювання та певні технічні зміни у рейсі, однак не спростовують обов`язку пасажира перед посадкою відповідати вимогам перевізника, країни транзиту та країни призначення, зокрема щодо наявності документів, необхідних для міжнародного перевезення та в`їзду до держави призначення.
Суд також бере до уваги, що сам факт проходження реєстрації на попередньому сегменті, м. Варшава – м. Мілан не означає, що пасажир автоматично відповідав усім вимогам для в`їзду до США на наступному сегменті Мілан - Нью-Йорк. При міжнародних авіаперевезеннях перевірка документів може здійснюватися як під час первинної реєстрації, так і перед посадкою на окремий сегмент маршруту, особливо якщо наступний сегмент є трансатлантичним рейсом до держави, яка встановлює окремі імміграційні, санітарні або інші вимоги.
Відповідно до ст. 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами, статутами, іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.
Згідно зі ст. 910 ЦК України за договором перевезення пасажира одна сторона - перевізник - зобов`язується перевезти другу сторону - пасажира - до пункту призначення, а пасажир зобов`язується сплатити встановлену плату за проїзд.
Відповідно до ст. 100 Повітряного кодексу України авіаперевізник несе відповідальність за втрату, шкоду або прострочення під час перевезення пасажирів, багажу, вантажу та пошти відповідно до вимог цього Кодексу та міжнародних договорів України.
З аналізу вказаних норм вбачається, що стороною договору повітряного перевезення є пасажир та авіаперевізник, а не кожна особа, яка брала участь у технічному оформленні бронювання або продажу квитка.
Відповідно до Авіаційних правил України «Правила повітряних перевезень та обслуговування пасажирів і багажу», затверджених наказом Державної авіаційної служби України № 1239 від 26 листопада 2018 року, бронювання здійснюється у строки та в порядку, що встановлюються правилами авіаперевізника. Авіаперевізник або його агент з продажу, який здійснює бронювання, повинен поінформувати пасажира про умови застосування тарифу, строки сплати вартості та оформлення перевезення, зміни у розкладі рейсів. При цьому пасажир, який здійснює бронювання за допомогою вебсайту, повинен ознайомитися із зазначеною інформацією самостійно.
Також згідно з Авіаційними правилами забронювати квиток через мережу Інтернет можна за допомогою вебсайтів авіаперевізників або агентів з продажу. Оформлення замовлення є підтвердженням того, що користувач погоджується з умовами договору повітряного перевезення, ознайомлений з правилами і умовами авіаперевізника, а також умовами застосування тарифів.
Отже, суд погоджується з доводами відповідача, що ТОВ «Тікетс.Юей» у спірних правовідносинах діяло як агент з продажу авіаквитків, а не як авіаперевізник.
Такий висновок підтверджується також змістом електронного квитка, маршрутної квитанції та доводами відповідача, згідно з якими перевізником за спірним бронюванням виступала авіакомпанія Finnair. Саме авіакомпанія, а не агент з продажу, є суб`єктом, який здійснює повітряне перевезення, організовує посадку на рейс, перевіряє документи пасажира в межах своєї компетенції та вирішує питання про допуск чи недопуск пасажира до перевезення.
Суд бере до уваги, що ТОВ «Тікетс.Юей» виступає агентом з продажу повітряних перевезень та не є стороною договору перевезення, а питання повернення коштів і виконання перевезення пов`язується з авіаперевізником та правилами відповідного тарифу.
Крім того, суд наголошує, що не кожна неможливість пасажира скористатися авіаквитком автоматично свідчить про порушення з боку агента, якщо агент виконав функції з бронювання та оформлення квитка, а подальше перевезення, реєстрація, посадка, зміна умов перевезення чи допуск до рейсу належать до компетенції авіаперевізника або залежать від дотримання пасажиром вимог перевезення.
В постановах Верховного Суду від 08.08.2019 р. у справі №450/1686/17 та від 15.07.2019 р. у справі №235/499/17 зазначено, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову.
Виходячи з наведеного, позивачка не надала належних та допустимих доказів того, що саме ТОВ «Тікетс.Юей» приймало рішення про недопуск її до рейсу Мілан - Нью-Йорк, що працівники відповідача перебували біля виходу на посадку в аеропорту Мілана, давали їй вказівки придбати новий квиток, скасовували її бронювання, анулювали квиток або вносили до нього будь-які неправомірні зміни.
Навпаки, з пояснень самої позивачки вбачається, що безпосередньо про неможливість продовжувати подорож їй повідомили працівники біля виходу на посадку на наступний рейс у Міланському аеропорту «Мальпенса». Тобто навіть за версією позивачки рішення щодо її фактичного недопуску до посадки приймалося не відповідачем як агентом, а особами, які забезпечували посадку на рейс авіакомпанії.
Суд також бере до уваги, що позивачка у заяві про зміну предмета позову фактично зазначає, що у її ситуації мала місце відмова у перевезенні з боку авіакомпанії. Водночас позов пред`явлено не до авіакомпанії, а до агента з продажу квитків. Жодних доказів того, що відповідач є правонаступником, представником, чи відповідальним суб`єктом за дії авіакомпанії Finnair, позивачкою суду не надано.
Суд також оцінює доводи позивачки щодо застосування Регламенту ЄС № 261/2004 та Монреальської конвенції.
Регламент ЄС № 261/2004 регулює питання компенсації та допомоги пасажирам у випадках відмови у посадці, скасування або тривалої затримки рейсу, однак адресатом відповідного обов`язку є авіаперевізник, що виконує рейс, а не агент з продажу квитка. Крім того, право на компенсацію за відмову у посадці не є безумовним і залежить від встановлення факту неправомірної відмови у посадці, тобто відсутності обґрунтованих причин для недопуску пасажира до перевезення.
Монреальська конвенція 1999 року у відповідних положеннях регулює відповідальність авіаперевізника за шкоду, заподіяну під час міжнародного повітряного перевезення, зокрема у випадках смерті або тілесного ушкодження пасажира, шкоди багажу, вантажу, а також шкоди, спричиненої затримкою у повітряному перевезенні. Разом з тим позивачка не довела наявність обставин, які б давали підстави для покладення відповідальності за Монреальською конвенцією саме на ТОВ «Тікетс.Юей», яке не є авіаперевізником.
Суд вважає необґрунтованими доводи позивачки про те, що відповідач неналежно виконав зобов`язання посередника при продажу квитка. З матеріалів справи вбачається, що квиток був оформлений, позивачка отримала маршрутну квитанцію, змогла прибути до аеропорту, пройти реєстрацію, здати багаж та виконати перший сегмент маршруту Варшава - Мілан. Отже, сам факт оформлення відповідачем квитка та надання позивачці можливості скористатися щонайменше першим сегментом маршруту свідчить про те, що бронювання було створено і квиток був оформлений.
Разом з тим позивачка не довела, що неможливість виконання подальшого сегмента Мілан - Нью-Йорк була спричинена помилкою відповідача при оформленні квитка, невірним внесенням її персональних даних, ненаданням відповідачем інформації про зміну рейсу чи анулюванням бронювання з боку відповідача.
Суд бере до уваги, що відповідач зазначив, що після звернення позивачки ним було створено запит на добровільне повернення квитка, скеровано запит до авіакомпанії, отримано від авіакомпанії розрахунок максимально можливої суми до повернення у розмірі 870 грн відповідно до правил тарифу. Позивачка з такою сумою не погодилась, у зв`язку з чим запит було закрито.
Наведене свідчить про те, що після події відповідач вчиняв дії в межах своїх повноважень агента, а саме комунікував з авіакомпанією щодо можливого повернення коштів. Однак остаточне визначення умов повернення, розміру суми до повернення та застосування правил тарифу належало до компетенції авіакомпанії і тарифних правил, які застосовувалися до відповідного квитка.
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона зобов`язана вчинити на користь іншої сторони певну дію або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати виконання такого обов`язку.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.
За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором.
За змістом ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права, і доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене.
Для покладення на особу обов`язку відшкодувати збитки необхідно встановити сукупність елементів цивільно-правової відповідальності: протиправну поведінку відповідача, наявність шкоди або збитків, причинний зв`язок між протиправною поведінкою і шкодою, а також вину особи, якщо інше не встановлено договором або законом.
За відсутності хоча б одного з указаних елементів підстави для покладення цивільно-правової відповідальності відсутні.
Позивачкою доведено лише факт придбання квитка і факт понесення певних витрат після неможливості продовження перельоту з Мілану до Нью-Йорка. Проте позивачкою не доведено ключового елементу - протиправної поведінки саме відповідача ТОВ «Тікетс.Юей» та причинного зв`язку між діями відповідача і заявленими збитками.
Суд також оцінює зміст записів телефонних розмов, у яких позивачка повідомляла працівникам служби підтримки про причину недопуску до рейсу, а саме про невідповідність COVID-тестів вимогам та необхідність їх оформлення у відповідній ліцензованій лабораторії, а також про те, що надані медичні документи не були ліцензовані та/або належним чином завірені.
Суд враховує, що зазначені відомості узгоджуються з позицією відповідача, викладеною у відзиві, про те, що недопуск позивачки до рейсу був пов`язаний не з помилкою у квитку, а з невідповідністю документів, необхідних для здійснення міжнародного перельоту в умовах карантинних обмежень.
Вказані обставини також узгоджуються з тим, що у серпні 2022 року для міжнародних подорожей, зокрема до США, діяли спеціальні вимоги щодо документів, пов`язаних з COVID-19, вакцинацією та/або іншими медичними підтвердженнями. Пасажир, який здійснює міжнародний переліт, зобов`язаний самостійно забезпечити наявність усіх документів, необхідних для в`їзду до держави призначення, транзиту та перевезення.
Разом з тим суд не встановлює достеменно, чи була позивачка вакцинована, чи були у неї належні медичні документи, оскільки це не є самостійним предметом доказування у цій справі. Важливим для вирішення спору є те, що позивачка не довела факту безпідставного недопуску до рейсу і не довела, що її недопуск був спричинений діями саме ТОВ «Тікетс.Юей».
Позивачка не надала суду жодного письмового підтвердження від авіакомпанії Finnair, American Airlines, працівників аеропорту Мілан «Мальпенса» або іншого компетентного суб`єкта про те, що її не допустили до рейсу саме через помилку в авіаквитку, створену або допущену ТОВ «Тікетс.Юей». Також не надано акту про відмову у посадці, довідки перевізника, листа авіакомпанії або іншого документа, який би підтверджував, що відмова у посадці була неправомірною та не пов`язана з документами пасажира.
Суд вважає, що самі лише пояснення позивачки про те, що працівники біля виходу на посадку повідомили їй про «проблеми з квитком», без належного документального підтвердження з боку авіакомпанії чи аеропорту, не можуть бути достатньою підставою для висновку про протиправність дій відповідача.
Крім того, з матеріалів справи не вбачається, що позивачка зверталася безпосередньо до авіакомпанії Finnair із вимогою надати офіційне роз`яснення причин недопуску до рейсу або підтвердити статус її квитка на момент посадки. Відсутність такого доказу не може бути покладена на відповідача, оскільки відповідно до ст. 81 ЦПК України саме позивач повинен довести обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог.
Суд також критично оцінює доводи позивачки про те, що відповідач повинен відшкодувати їй 600 євро компенсації за відмову у перевезенні. Така компенсація, за своєю правовою природою, може бути заявлена до авіаперевізника у випадку доведення неправомірної відмови у посадці. Однак відповідач не є авіаперевізником, факт неправомірної відмови у посадці не доведено, причини недопуску до рейсу офіційним документом авіакомпанії не підтверджені, а наявні у справі відомості вказують на можливий зв`язок недопуску з невідповідністю документів позивачки вимогам перевезення.
За таких обставин підстави для стягнення з ТОВ «Тікетс.Юей» компенсації за відмову у перевезенні відсутні.
Щодо вимоги про стягнення 38 586,19 грн вартості невикористаного квитка суд зазначає наступне.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач після звернення позивачки створив запит на добровільне повернення квитка та отримав від авіакомпанії розрахунок максимально можливої суми до повернення відповідно до тарифних правил. Позивачка не погодилася із запропонованою сумою. При цьому позивачка не надала доказів того, що відповідний тариф допускав повернення повної вартості квитка у випадку, який мав місце, або що саме відповідач неправомірно відмовив у такому поверненні.
Надані відповідачем тарифні умови свідчать, що правила повернення та зміни авіаквитка визначаються авіакомпанією і відповідним тарифом. Відповідач як агент не має самостійного права змінювати тарифні правила, визначати інший розмір повернення або повертати пасажиру кошти понад суму, авторизовану авіаперевізником.
Тому вимога про стягнення повної вартості невикористаного квитка з ТОВ «Тікетс.Юей» не підлягає задоволенню.
Щодо вимог про стягнення 688 грн витрат на квиток з Перемишля до аеропорту ОСОБА_2 у Варшаві, 24 067 грн витрат на придбання нового квитка, 13 200 грн витрат на повернення з Мілану до Кракова, суд зазначає, що такі витрати могли бути фактично понесені позивачкою. Однак сам факт понесення витрат не є достатнім для їх стягнення з відповідача.
Для відшкодування таких витрат необхідно довести, що вони є прямим і необхідним наслідком саме протиправної поведінки відповідача. У цій справі позивачка не довела, що ТОВ «Тікетс.Юей» порушило свої обов`язки при оформленні квитка, надало недостовірну інформацію, анулювало бронювання або своїми діями спричинило недопуск позивачки до рейсу. Відтак відсутній причинний зв`язок між діями відповідача та заявленими витратами.
Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди у розмірі 15 800 грн суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом.
Отже, для стягнення моральної шкоди також необхідно встановити факт неправомірної поведінки відповідача, факт заподіяння моральної шкоди, причинний зв`язок між такою поведінкою і шкодою, а також вину відповідача.
Позивачка посилається на переживання, стрес, безпорадність у чужій країні, приниження гідності, втрачений час та нервове виснаження. Суд не заперечує, що ситуація, у якій опинилася позивачка, могла бути для неї емоційно складною. Однак саме по собі переживання особи у зв`язку з неможливістю продовжити подорож не є безумовною підставою для стягнення моральної шкоди з відповідача, якщо не доведено протиправної поведінки цього відповідача.
Оскільки суд не встановив порушення відповідачем прав позивачки, відсутні і підстави для стягнення з нього моральної шкоди.
Суд також враховує положення Закону України «Про захист прав споживачів», на які посилається позивачка.
Згідно зі ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі мають право на належну якість продукції та обслуговування, безпеку продукції, необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції.
Разом з тим застосування норм Закону України «Про захист прав споживачів» не звільняє позивача від обов`язку довести факт порушення прав споживача саме відповідачем, факт неналежного надання послуги, наявність шкоди та причинний зв`язок.
Позивачкою не доведено, що послуга з бронювання та оформлення квитка була надана відповідачем неналежним чином. Навпаки, з матеріалів справи вбачається, що бронювання було створено, квиток оформлено, а позивачка змогла скористатися першим сегментом маршруту.
Суд також бере до уваги, що відповідач у своїх документах та правилах бронювання зазначає про необхідність ознайомлення пасажира з умовами авіаперевізника, тарифними правилами, а також правилами в`їзду до країни призначення. Такий обов`язок відповідає Авіаційним правилам України, які покладають на пасажира, що здійснює бронювання через вебсайт, обов`язок самостійно ознайомитися із зазначеною інформацією. Отже, у спірних правовідносинах відсутні підстави для висновку про порушення відповідачем прав позивачки як споживача.
Судом встановлено, що ТОВ «Тікетс.Юей» виступало агентом з бронювання та продажу авіаквитків, тоді як безпосереднім перевізником була авіакомпанія Finnair. При цьому позивачкою не надано належних доказів того, що саме відповідач приймав рішення про недопуск її до рейсу або що така відмова була безпідставною.
Натомість надані відповідачем відомості свідчать, що причиною недопуску могли бути обставини, пов`язані з медичними документами, необхідними для міжнародного перевезення. Відтак позивачкою не доведено ні протиправності дій відповідача, ні причинного зв`язку між його діями та заявленими збитками і моральною шкодою.
За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є недоведеними та необґрунтованими, а тому у їх задоволенні слід відмовити повністю.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у задоволенні позову відмовлено повністю, підстави для стягнення судових витрат з відповідача відсутні.
Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 22, 23, 509, 526, 610, 611, 623, 908, 910, 1167 ЦК України, ст.ст. 100, 105 Повітряного кодексу України, Законом України «Про захист прав споживачів», Авіаційними правилами України «Правила повітряних перевезень та обслуговування пасажирів і багажу», суд, 
у х в а л и в:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тікетс.Юей», за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Національного агентства з питань запобігання корупції, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - відмовити.
Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Львівського апеляційного суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або після прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони в справі:
Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .
Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Тікетс. Юей», місцезнаходження: м. Львів, вул. Хімічна, 4-Е, офіс 501, ЄДРПОУ:36027535.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Національне агентство з питань запобігання корупції: місцезнаходження: м. Київ, бульвар Миколи Міхновських, 28 ЄДРПОУ:40381452.
  Суддя	  	 І.  Є.  Зима