ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
61022, м. Харків, пр. Науки, 5
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України

26.05.2026  Справа №905/107/26  
Суддя Господарського суду Донецької області Макарова Ю.В., при секретарі судового засідання Скаковській Л.С., розглянувши у судовому засіданні матеріали справи
за позовом: ОСОБА_1 , м. Київ
до відповідача: Дочірнього підприємства «Ресурсозбереження» Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОНЕЦЬК-ВТОРМА», м.Донецьк
про спонукання вчинити певні дії

за участю представників сторін: 
від позивача: участь не приймав
від відповідача: участь не приймав

СУТЬ СПОРУ:

ОСОБА_1 , м. Київ, звернувся до Господарського суду Донецької області з позовом до Дочірнього підприємства «Ресурсозбереження» Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОНЕЦЬК-ВТОРМА», м.Донецьк про спонукання вчинити певні дії, а саме: припинити трудові та корпоративні відносини між директором ОСОБА_1 та Дочірнім підприємством «Ресурсозбереження» Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОНЕЦЬК-ВТОРМА» на підставі ч.1 ст 38 КЗпП України (за власним бажанням) з дати набрання рішення законної сили. 
Позов обґрунтовано тим, що позивач як директор відповідача позбавлений можливості реалізувати визначену законодавством процедуру звільнення за власним бажанням у зв`язку з неможливістю скликати загальні збори учасників для вирішення питання про його звільнення та внесення змін до Реєстру. У зв`язку з неможливістю припинити трудові відносини в позасудовому порядку, позивач звернувся до суду з відповідною вимогою.
Ухвалою Господарського суду Донецької області від 02.03.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите провадження у справі №905/107/26; вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначене на 07.04.2026, встановлено сторонам строк на подання заяв по суті спору, заперечень та доказів. Також судом вказано про обов`язок відповідача в силу приписів ч. 6 ст.6 ГПК України (в редакції Закону №3200-IX від 29.06.2023) зареєструвати власний електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами.
Ухвалою від 07.04.2026 судом відкладено підготовче судове засідання на 29.04.2026, зобов`язано позивача до 27.04.2026 (враховуючи час пересилання засобами зв`язку) у разі наявності надати суду відповідь Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України на адвокатський запит представника позивача №1 від 19.02.2026.
09.04.2026 через систему «Електронний суд» (сформовано у системі 08.04.2026) від представника позивача надійшла заява №б/н від 08.04.2026, у якій просить розглянути справу №905/107/26 без участі позивача та його представника за наявними у справі матеріалами, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. 
27.04.2026 через систему «Електронний суд» (сформовано у системі 24.04.2026) від представника позивача надійшло клопотання №б/н від 24.04.2026 про долучення доказів, у яких на виконання ухвали суду від 07.04.2026 просить долучити до матеріалів справи №905/107/26 копію відповіді Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України на адвокатський запит представника позивача №1 від 19.02.2026.
Як вбачається з зазначеної відповіді, станом на 23.02.2026 у Харківському управлінні (утворено у відповідності до постанови КМУ від 06.05.2025 №517 «Деякі питання міжрегіональних територіальних органів Міністерства юстиції», повноваження якого поширюються на Донецьку, Луганську та Харківську області) відсутня інформація щодо вивезення (не вивезення) реєстраційних справ юридичних осіб з Ворошилівського районного управління юстиції у м. Донецьку на підконтрольну українську територію. 
Ухвалою суду від 29.04.2026 закрите підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 26.05.2026.
Стаття 42 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони.
У судовому засіданні 26.05.2026 представники сторін участь не приймали. Позивач був належним чином повідомлений про місце, дату та час судового засідання шляхом направлення ухвали суду від 02.03.2026 на електронну пошту (ezrangroupe@gmail.com), також зазначена ухвала суду була доставлена до Електронного кабінету ЄСІТС представника позивача.
Щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, суд зазначає наступне.
Станом на час відкриття провадження та винесення рішення у справі Дочірнє підприємство «Ресурсозбереження» Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОНЕЦЬК-ВТОРМА» не зареєструвало власний електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами. В силу вимог ч. 6 ст.6 ГПК України (в редакції ЗУ від 29.06.2023 №3200-IX) для юридичних осіб реєстрація електронного кабінету в підсистемі ЄСІТС є обов`язковою.
Статтею 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" визначено перелік відомостей про юридичну особу, які вносяться до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Зокрема, передбачено, що до Єдиного державного реєстру вноситься інформація для здійснення зв`язку з юридичною особою: телефон, адреса електронної пошти (п. 18 ч. 2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань").
Частиною 1 статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" встановлено, що якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.
Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на час порушення провадження у справі та станом на час винесення рішення у справі місцезнаходження відповідача значиться за наступною адресою: 83076, Донецька область, м. Донецьк, пр-т Красногвардійський , буд. 46.
Відповідно Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства розвитку громад та територій України №376 від 28.02.2025, вся територія Донецького району є територією яка з 07.04.2014 тимчасово окупована Російською Федерацією, беручи до уваги припинення роботи відділень АТ "Укрпошта" на непідконтрольних Україні територіях, суд не мав можливості надіслати ухвали суду у справі у встановленому порядку засобами поштового зв`язку.
Відомості щодо зміни місцезнаходження відповідача в матеріалах справи відсутні.
За змістом ч.6 ст.120 ГПК суд викликає або повідомляє експерта, перекладача, спеціаліста, а у випадках термінової необхідності, передбачених цим Кодексом, - також учасників справи телефонограмою, телеграмою, засобами факсимільного зв`язку, електронною поштою або повідомленням через інші засоби зв`язку (зокрема мобільного), які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику.
У Єдиному державному реєстрі міститься інформація щодо наявності у відповідача засобів телефонного зв`язку - 0623829408, 0623869362. З огляду на викладене, судом з метою належного інформування відповідача про розгляд справи вчинялися спроби направлення телефонограми за вказаними номерами, але зв`язок встановити не вдалося.
Також судом розміщено відповідне оголошення для відповідача на сторінці Господарського суду Донецької області офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет.
Отже, судом було вжито всіх можливих заходів для належного повідомлення відповідача про розгляд справи №905/107/26. 
Станом на момент винесення рішення відзив на позовну заяву та будь-які заяви, повідомлення щодо обставин неможливості подати відзив на позов, клопотання з процесуальних питань від відповідача до суду не надходили. 
Відповідно до ч.2 ст.178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Судом було витримано розумні терміни, які в умовах воєнного стану суд вважає достатніми для можливості реалізації відповідачем своїх процесуальних прав.
Статтею 12-2 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" передбачено, що в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.
Тобто, навіть в умовах воєнного стану конституційне право особи на судовий захист не може бути обмеженим.
З огляду на те, що під час розгляду справи судом було створено сторонам необхідні умови для доведення фактичних обставин справи, зокрема, було надано достатньо часу для реалізації кожним учасником спору своїх процесуальних прав, передбачених статтями 42, 46 ГПК України, зважаючи на наявність у матеріалах справи доказів, необхідних і достатніх для вирішення спору по суті, суд визнав можливим розглянути справу за наявними матеріалами.
Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, господарський суд встановив наступне:
Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_1 (позивач) з 04.09.2007 призначений керівником Дочірнього підприємства «Ресурсозбереження» Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОНЕЦЬК-ВТОРМА» м.Донецьк (відповідач).
Засновниками (учасниками) відповідача є Товариство з обмеженою відповідальністю «ДОНЕЦЬК-ВТОРМА» (83076, Донецька область, м. Донецьк, пр-т Красногвардійський, б. 46) та ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ). Місцезнаходження реєстраційної справи: Ворошиловське районне управління юстиції у м. Донецьку. 
Як вказує позивач, у квітні 2014 у зв`язку з початком бойових дій на території міста Донецьк він виїхав до міста Київ на постійне місце проживання та з 24.04.2019 прийнятий на облік внутрішньо переміщеної особи та фактичним місцем проживання є: АДРЕСА_2 , на підтвердження чого позивачем надано довідку №3006-5000116553 від 24.04.2019.
Позивач у позовній заяві стверджує, що після виїзду з міста Донецьк у 2014 році він фактично припинив виконання функцій директора Дочірнього підприємства «Ресурсозбереження» Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОНЕЦЬК-ВТОРМА», відтак тривалий час є директором відповідача формально, жодних функцій з управління не здійснює, не отримує заробітну плату та не має відносно підприємства жодних документів. З огляду ці обставини, позивачем прийнято рішення про необхідність звільнитись з вищезазначеної посади.
Адвокатським запитом №1 від 17.02.2026 представник позивача звернулась до АТ «Укрпошта» з проханням надати інформацію щодо можливості здійснення поштових відправлень, зокрема у місто Донецьк, де знаходяться адреси реєстрації учасників (засновників) відповідача.
Листом №1.30.002.-5431-26 від 19.02.2026 у відповідь на адвокатський запит АТ «Укрпошта» повідомило, що поштові відправлення, зокрема у місто Донецьк не здійснюються, оскільки воно є тимчасово окупованим Російською Федерацією.
Також адвокатським запитом №1 від 19.02.2026 представник позивача звернулась до Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про надання інформації щодо вивезення архіву реєстраційних справ юридичних осіб з Ворошиловського районного управління юстиції у місті Донецьку на підконтрольну Україні територію.
Листом № 3642/4228/26/26/4.4 від 23.02.2026 у відповідь на адвокатський запит Харківське міжрегіональне управління Міністерства юстиції України повідомило, що станом на 23.02.2026 у Харківському управлінні відсутня інформація щодо вивезення (не вивезення) реєстраційних справ юридичних осіб з Ворошиловського районного управління юстиції у місті Донецьку на підконтрольну Україні територію. 
Таким чином, позивач зазначає, що не має можливості скликати загальні збори учасників товариства для вирішення питання щодо його звільнення з посади директора через неможливість встановити зв`язок з учасниками відповідача.
Отже, посилаючись на неможливість припинити трудові відносини у передбачений законом спосіб, позивач звернувся до суд з відповідним позовом.

Виходячи з принципу повного, всебічного та об`єктивного розгляду всіх обставин справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, враховуючи наступне:
Сутність позову полягає у припиненні трудових відносин через об`єктивну неможливість здійснити вказане припинення у встановлений Законом України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» (далі - Закон №2275-VIII) спосіб.
Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. 
До трудових відносин належать відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами (частина 1 статті 3 Кодексу Законів про працю України).
Законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього (стаття 4 Кодексу Законів про працю України).
Трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем-фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець-фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін (частина 1 статті 21 Кодексу Законів про працю України).
Однією з підстав припинення трудового договору є його розірвання з ініціативи працівника (пункт 4 частини 1 статті 36 Кодексу Законів про працю України), зокрема розірвання з цієї ініціативи трудового договору, укладеного на невизначений строк (стаття 38 Кодексу Законів про працю України).
Однак правове регулювання припинення повноважень виконавчого органу товариства (директора), чи члена цього органу, якщо останній є колегіальним (дирекцією), з його власної ініціативи відрізняється від розірвання трудового договору з ініціативи працівника, який не є виконавчим органом товариства або членом цього органу.
Реалізація учасниками товариства корпоративних прав на участь в управлінні ним шляхом прийняття компетентним органом рішень про обрання (призначення), усунення, відсторонення, відкликання членів виконавчого органу цього об`єднання стосується також наділення або позбавлення їх повноважень на управління товариством. Хоча такі рішення уповноваженого на їхнє прийняття органу можуть мати наслідки і для трудових відносин, але визначальними у таких ситуаціях є відносини корпоративні, тобто пов`язані з управлінням товариством (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №510/456/17, від 8 листопада 2019 року у справі №667/1/16, від 4 лютого 2020 року у справі №915/540/16 (пункт 34), від 19 лютого 2020 року у справі №145/166/18 (пункт 53), від 12 січня 2021 року у справі №127/21764/17).
Виконавчий орган товариства здійснює управління поточною діяльністю товариства (частина 1 статті 39 Закону №2275-VIII).
Виконавчий орган товариства може складатися з однієї або кількох осіб (частина 2 статті 99 ЦК України). Виконавчий орган товариства є одноосібним (речення перше частини четвертої статті 39 Закону №2275-VIII). Статутом може бути встановлено, що виконавчий орган товариства є колегіальним, та визначено його кількісний склад (частина 5 статті 39 Закону №2275-VIII).
Позивач зазначає, що всі установчі документи відповідача залишились у місті Донецьк та він позбавлений можливості надати докази укладення трудового договору через тимчасову окупацію міста. 
Водночас факт призначення позивача на посаду керівника Дочірнього підприємства «Ресурсозбереження» Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОНЕЦЬК-ВТОРМА» м. Донецьк підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. 
Відтак, позивач є одноосібним виконавчим органом підприємства, який згідно з відомостями з ЄДР наділений правом вчиняти дії від імені товариства.
Згідно з статтею 22 Кодексу Законів про працю України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору не допускається.
Працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це роботодавця письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до закладу освіти; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), роботодавець повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник (частина 1 статті 38 Кодексу Законів про працю України).
Відповідно до частини 13 статті 39 Закону №2275-VIII повноваження одноосібного виконавчого органу чи голови колегіального виконавчого органу можуть бути припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень лише шляхом обрання нового одноосібного виконавчого органу чи голови колегіального виконавчого органу або тимчасових виконувачів їхніх обов`язків. У разі припинення повноважень одноосібного виконавчого органу або члена колегіального виконавчого органу договір із цією особою вважається припиненим. Статутом товариства може бути передбачено вимогу про обрання нових членів чи тимчасових виконувачів обов`язків для всіх членів колегіального виконавчого органу.
За змістом частини 1 статті 98 Цивільного кодексу України загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що належать до компетенції інших органів товариства.
Пунктом 1 частини 1 статті 31 Закону №2275-VIII передбачено, що загальні збори учасників скликаються у випадках, передбачених цим Законом або статутом товариства, зокрема, з ініціативи виконавчого органу товариства.
Порядок скликання загальних зборів учасників товариства визначено статті 32 Закону №2275-VIII.
Загальні збори учасників скликаються у випадках, передбачених цим Законом або статутом товариства, зокрема, з ініціативи виконавчого органу товариства (пункт 1 частини 1 статті 31 Закону №2275-VIII).
Відповідно до частин 1, 2, 3 ст.32 Закону №2275-VIII, загальні збори учасників скликаються виконавчим органом товариства. Статутом товариства може бути визначений інший орган, уповноважений на скликання загальних зборів учасників.
Виконавчий орган товариства скликає загальні збори учасників шляхом надсилання повідомлення про це кожному учаснику товариства. Виконавчий орган товариства зобов`язаний повідомити учасників товариства не менше ніж за 30 днів до запланованої дати проведення загальних зборів учасників, якщо інший строк не встановлений статутом товариства.
Для належної реалізації права на розірвання трудового договору, укладеного на невизначений строк, за власною ініціативою директор товариства має не тільки написати відповідну заяву на підставі статті 38 КЗпП України, подати/надіслати її всім учасникам товариства, а й за власною ініціативою як виконавчий орган товариства скликати загальні збори учасників, на вирішення яких поставити питання щодо свого звільнення (пункт 5.15 постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 19 січня 2022 року у справі №911/719/21).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.09.2023 у справі №127/27466/20 дійшла висновку про те, що директор для припинення своїх повноважень як одноосібного виконавчого органу за своєю ініціативою має скликати загальні збори учасників Товариства (пункт 1 частини 1, частина 7 статті 31 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю») з включенням до порядку денного питання про припинення своїх повноважень шляхом обрання нового директора або тимчасового виконувача його обов`язків (частина 13 статті 39 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю»), оскільки вирішення цього питання належить до виключної компетенції загальних зборів учасників Товариства (частина 1 статті 99 Цивільного кодексу України, пункт 7 частини 2 статті 30 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю»).
Судом встановлено, що учасниками відповідача є Товариство з обмеженою відповідальністю «ДОНЕЦЬК-ВТОРМА» (83076, Донецька область, м. Донецьк, пр-т Красногвардійський, б.46) та ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ).
Згідно з Переліком, затвердженим Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 №376 Донецькій район є тимчасово окупованою Російською Федерацією територією України.
Відповідно до листа №1.30.002.-5431-26 від 19.02.2026, АТ «Укрпошта» повідомлено про неможливість направлення поштової кореспонденції у м. Донецьк. 
З огляду на наведене, позивач позбавлений можливості скликати загальні збори учасників відповідача, відтак припинити свої трудові відносини з відповідачем в порядку, передбаченому Законом України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю».
Відповідно до статті 43 Конституції України використання примусової праці забороняється.
Працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо роботодавець не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору, чинив мобінг (цькування) стосовно працівника або не вживав заходів щодо його припинення, що підтверджено судовим рішенням, що набрало законної сили (частина 3 статті 38 Кодексу Законів про працю України).
Конституційний Суд України у Рішеннях від 07.07.2004 № 14-рп/2004, від 16.10.2007 № 8-рп/2007 та від 29.01.2008 № 2-рп/2008 зазначав, що визначене статтею 43 Конституції України право на працю розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом.
Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати, забезпечення кожному без дискримінації вступати у трудові відносини для реалізації своїх здібностей. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей для його реалізації.
Незважаючи на те, що право на працю безумовно є правом, а не обов`язком, для належної реалізації свого права на звільнення за власним бажанням керівник (директор) товариства має не тільки написати заяву про звільнення за власним бажанням на підставі ст.38 Кодексу законів про працю України та подати/надіслати її всім учасникам товариства, а й за власною ініціативою, як виконавчий орган товариства, скликати загальні збори учасників товариства, на вирішення яких і поставити питання щодо свого звільнення.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.09.2023 у справі №127/27466/20 колегія суддів погодилась з тим, що за відсутності рішення загальних зборів учасників товариства про звільнення керівника з метою захисту своїх прав він може звернутися до суду, однак вважає, що належним та ефективним способом захисту його прав та законних інтересів у такому випадку буде не вимога про визнання трудових відносин припиненими (визначення юридичного факту), про що йдеться у постановах КЦС ВС від 24.12.2019 у справі №758/1861/18 та від 17.03.2021 у справі №761/40378/18, а вимога припинити такі трудові відносини за рішенням суду, які (трудові відносини) будуть припинені саме з дати набрання судовим рішенням законної сили. 
З огляду на викладене, суд дійшов висновку дійшов висновку про обґрунтованість і правомірність позовних вимог про визнання трудових відносин припиненими.
Статтею 74 ГПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність. Допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ст. 86 ГПК України).
Проаналізувавши встановлені у справі обставини, оцінивши досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку за своїм внутрішнім переконанням, господарський суд, враховуючи наведені положення цивільного і господарського законодавства, дійшов висновку про правомірність та обґрунтованість позовних вимог та задовольняє позовні вимоги у повному обсязі.
Відповідно до приписів статті 129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 7, 13, 42, 86, 123, 129, 210, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити. 
Припинити трудові відносини ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , адреса реєстрації як внутрішньо переміщена особа: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 ) з Дочірнім підприємством «Ресурсозбереження» Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОНЕЦЬК-ВТОРМА» (83076, Донецька обл., місто Донецьк, пр-т Красногвардійський, буд. 46, ЄДРПОУ 35397696) у зв`язку із звільненням ОСОБА_1 із займаної посади директора Дочірнього підприємства «Ресурсозбереження» Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОНЕЦЬК-ВТОРМА» м. Донецьк на підставі статті 38 Кодексу законів про працю України з дати набрання судовим рішенням законної сили.
Стягнути з Дочірнього підприємства «Ресурсозбереження» Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОНЕЦЬК-ВТОРМА» (83076, Донецька обл., місто Донецьк, пр-т Красногвардійський, буд. 46, ЄДРПОУ 35397696) на користь ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , адреса реєстрації як внутрішньо переміщена особа: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 ) судовий збір у розмірі 2662,40грн.
Після набрання рішенням законної сили видати наказ у встановленому порядку.
Згідно із статтею 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга відповідно до статті 256 ГПК України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено та підписано 01.06.2026.

Суддя Ю.В. Макарова