ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"20" травня 2026 р. Справа№ 910/2887/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Євсікова О.О.
суддів: Алданової С.О. 
Корсака В.А. 

за участю:
секретаря судового засідання: Лукінчук І.А.,
представників сторін:
від позивача: не з`явились;
від відповідача: Подобєд О.В.; 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
Акціонерного товариства «Гарантований покупець»
на ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.03.2026 (повний текст складено 02.03.2026)
у справі № 910/2887/25 (суддя Князьков В.В.) 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Солар Саус 1»
до Акціонерного товариства «Гарантований покупець»
про стягнення 34 001 179,50 грн,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст і підстави вимог, що розглядаються.
У лютому 2026 року Державне підприємство «Гарантований покупець» (далі – Гарантований покупець) подало до Господарського суду міста Києва звіт про виконання судового рішення (далі – звіт), у якому повідомило про виконання судового рішення в частині стягнення основного боргу та судового збору. Гарантований покупець також зазначив, що в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат вчинення виконавчих дій зупинене на підставі п. 10-5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження».
Відповідач у звіті акцентував увагу на тому, що 09.02.2025 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України у сферах енергетики і теплопостачання щодо удосконалення окремих положень, пов`язаних із веденням господарської діяльності та дією воєнного стану в Україні». 
Відповідно до положень вказаного закону, а саме п. 10 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» (Відомості Верховної Ради України, 2016 р., № 30, ст. 542 із наступними змінами) доповнено п. 10-5 такого змісту: «Тимчасово, на час дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, зупиняється вчинення виконавчих дій та заходів примусового виконання рішень (у тому числі накладення арешту на майно та грошові кошти) у виконавчих провадженнях у частині стягнення сум індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов`язання, 3 процентів річних від простроченої суми грошового зобов`язання чи іншого розміру процентів, встановлених договором або законом, сум неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання грошових зобов`язань, сплата яких передбачена договорами, за грошовими зобов`язаннями суб`єктів господарювання, що виникли у період з 24 лютого 2022 року по 1 вересня 2024 року, за якими боржниками є учасники ринку електричної енергії, перелік яких із зазначенням номерів судових справ оприлюднюється Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, на її офіційному веб-сайті, а саме: постачальників універсальних послуг перед виробниками електричної енергії та гарантованим покупцем за договорами купівлі-продажу електричної енергії; постачальників універсальних послуг перед операторами систем розподілу за договорами про надання послуг з розподілу; постачальників універсальних послуг перед оператором системи передачі за договорами про надання послуг з передачі; гарантованого покупця перед постачальниками універсальних послуг за договорами про надання послуг із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів; гарантованого покупця перед виробниками електричної енергії за договорами купівлі-продажу електричної енергії; гарантованого покупця перед виробниками електричної енергії з альтернативних джерел енергії за договорами про купівлю-продаж електричної енергії за "зеленим" тарифом та договорами про надання послуги із забезпечення підтримки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел за механізмом ринкової премії; оператора системи передачі перед гарантованим покупцем та постачальниками універсальних послуг за договорами про надання послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії; операторів систем розподілу перед оператором системи передачі за договорами про надання послуг з передачі та договорами про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління; виробників електричної енергії перед гарантованим покупцем за договорами про надання послуг із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів». 
На виконання вказаного Закону на офіційному сайті НКРЕКП опублікувала Перелік учасників ринку електричної енергії, передбачений пунктом 10 прим. 5 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», до складу якого включено ДП «Гарантований покупець». Справа № 910/2887/25 включена до зазначеного переліку (https://www.nerc.gov.ua/storage/app/sites/1/Docs/Sfery_ElektroEnergiia /Perelik_sud_sprav/DP_Gar_Pok_09.02.2026.pdf).
Гарантований покупець вважає, що за таких обставин судові рішення у справі №910/2887/25 не підлягають примусовому виконанню в частині стягнення з нього (Гарантованого покупця) інфляційних втрат та 3% відсотків річних до закінчення дії воєнного стану. Про вказані обставини відомо позивачеві, який з її урахуванням просив установити контроль щодо виконання судового рішення лише в частині, не охопленій стягненням 3% річних та інфляційних втрат.
До заяви Гарантований покупець на підтвердження виконання рішення в частині сплати основної заборгованості за договором №782/01 від 02.10.2019 за розрахункові періоди: жовтень 2021 року, лютий, квітень-грудень 2022 року долучив копію платіжної інструкції №2158035857501 від 03.02.2026 на суму 30 277 919,34 грн із призначенням платежу «стягнення; за ВП №79841009; з виконання виконавчого документу; наказ; №910/2887/25 виданий; 25.11.2025; документ видав; Господарський суд м. Києва».

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.03.2026 прийнято звіт Гарантованого покупця про виконання постанови від 27.10.2025 Північного апеляційного господарського суду у справі №910/2887/25. 
Встановлено Гарантованому покупцю новий строк для подання до суду звіту про постанови від 27.10.2025 Північного апеляційного господарського суду у справі №910/2887/25 протягом трьох місяців з дня вручення цієї ухвали.
Суд встановив, що на підтвердження виконання рішення в частині сплати основної заборгованості за договором №782/01 від 02.10.2019 за розрахункові періоди: жовтень 2021 року, лютий, квітень-грудень 2022 року відповідач надав копію платіжної інструкції №2158035857501 від 03.02.2026 на суму 30 277 919,34 грн із призначенням платежу «стягнення; за ВП №79841009; з виконання виконавчого документу; наказ; №910/2887/25 виданий; 25.11.2025; документ видав; Господарський суд м. Києва». Згідно з поясненнями відповідача, зазначена сума складається із суми погашення основного боргу в розмірі 27 015 073,60 грн, судового збору в розмірі 509 941,29 грн та 2 752 501,48 грн виконавчого збору. У зв`язку з набранням 09.02.2025 чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України у сферах енергетики і теплопостачання щодо удосконалення окремих положень, пов`язаних із веденням господарської діяльності та дією воєнного стану в Україні» судове рішення у справі №910/2887/25 не виконане в частині стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних. На виконання вказаного Закону на офіційному сайті НКРЕКП опубліковано Перелік учасників ринку електричної енергії, передбачений пунктом 10 прим. 5 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», до складу якого включено Державне підприємство «Гарантований покупець» і справа №910/2887/25 включена до цього Переліку.
З огляду на зазначене у сукупності, керуючись приписами ч. 7 ст. 345-4 ГПК України, суд дійшов висновку щодо наявності підстав прийняти звіт Гарантованого покупця про виконання рішення у справі та встановлення нового строку для подання звіту відповідно до ч. 3 ст. 345-2 цього Кодексу тривалістю 3 місяці.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.
Не погодившись з ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.03.2026, Гарантований покупець звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить оскаржувану ухвалу скасувати в частині встановлення Гарантованому покупцю нового строку для подання звіту про виконання судового рішення (п. 2 резолютивної частини).
Скаржник зазначає, що, звертаючись до суду із заявою щодо виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 27.10.2025 у справі № 910/2887/25, позивач не ставив питання про встановлення нового строку для подання звіту Гарантованим покупцем. Предметом звернення було вирішення питання щодо подання відповідачем звіту про виконання судового рішення виключно в частині стягнення сум основного боргу в розмірі 27 015 073,60 грн та 509 941,29 грн судового збору. У вказаній частині Гарантований покупець надав звіт, за змістом якого судове рішення у справі № 910/2887/25 в частині сплати основного боргу та судового збору було виконане у повному обсязі. Про вказані обставини також зазначено попереднім судом в оскаржуваній ухвалі. 
На думку апелянта, застосовуючи до спірних правовідносин положення ч. 7 ст. 345-4 ГПК України, суд першої інстанції не врахував, що встановлення судом нового строку для подання звіту є процесуальним наслідком встановлення факту неповного виконання судового рішення. Гарантований покупець зауважує на тому, що у поданому до суду звіті він зазначив та підтвердив належними доказами, що судові рішення у справі №910/2887/25 в частині сплати основного боргу в розмірі 27 015 073,60 грн та судового збору в розмірі 509 941,29 грн ним виконані у повному обсязі.

Позиції учасників справи.
Від Товариства відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.
Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.03.2026 сформовано колегію у складі: головуючий суддя Євсіков О.О., судді Корсак В.А., Алданова С.О.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.03.2026 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/2887/25 та відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV ГПК України, за апеляційною скаргою Гарантованого покупця на ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.03.2026 до надходження матеріалів справи №910/2887/25. 
06.04.2026 матеріали справи №910/2887/25 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.04.2026 поновлено Гарантованому покупцю пропущений строк на апеляційне оскарження. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Гарантованого покупця на ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.03.2026 у справі №910/2887/25. Розгляд справи призначено на 20.05.2026.
20.05.2026 від представника Акціонерного товариства «Гарантований покупець» надійшло клопотання про заміну відповідача його правонаступником – Акціонерним товариством «Гарантований покупець».
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.05.2026 клопотання Акціонерного товариства «Гарантований покупець» про заміну сторони її правонаступником у справі №910/2887/25 задоволено. Замінено учасника справи №910/2887/25 Державне підприємство "Гарантований покупець" на його правонаступника – Акціонерне товариство "Гарантований покупець".

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції.
Статтею 269 ГПК України встановлено межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1).
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2).
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3).
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).
У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (ч. 5).
Згідно з ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції, перевірені та додатково встановлені апеляційним господарським судом.
Товариство звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою, у якій просило стягнути з Гарантованого покупця 27 015 073,60 грн основного боргу, 5 291 659,04 грн інфляційних втрат та 1 694 446,90 грн 3% річних.
У судовому засіданні 16.07.2025 на підставі ст. 240 ГПК України Господарський суд міста Києва проголосив вступну та резолютивну частини рішення суду, яким позовні вимоги Товариства до Гарантованого покупця про стягнення 27 015 073,60 грн основного боргу, 5 291 659,04 грн інфляційних втрат та 510 017,69 грн 3% річних задовольнив частково; стягнув з Гарантованого покупця на користь Товариства 27 015 073,60 грн основного боргу, 5 291 659,04 грн інфляційних втрат, 509 549,29 грн 3% річних та 510 010,66 грн судового збору; у задоволенні позовних вимог про стягнення 3% річних на суму 468,40 грн відмовлено.
17.07.2025 до суду надійшла заява Товариства про ухвалення додаткового рішення щодо позовних вимог про стягнення 3% річних в розмірі 1 184 429,21 грн, оскільки судом помилково було розглянуто позовні вимоги про стягнення 3% річних лише на суму 510 017,69 грн.
Ухвалою від 17.07.2025 розгляд заяви було призначено на 23.07.2025.
Господарський суд міста Києва додатковим рішенням від 23.07.2025 у справі №910/2887/25 позовні вимоги Товариства до Гарантованого покупця в частині стягнення 1 184 429,21 грн 3% річних задовольнив повністю.
Постановою від 27.10.2025 Північного апеляційного господарського суду рішення Господарського суду міста Києва від 16.07.2025 у справі №910/2887/25 скасовано в частині стягнення 4 156,17 грн 3% річних, викладено резолютивну частину рішення в наступній редакції: «Стягнути з Гарантованого покупця на користь Товариства основний борг у розмірі 27 015 073,60 грн, інфляційні втрати у розмірі 5 291 659,04 грн, 3% річних у розмірі 504 924,72 грн та 509 941,29 грн судового збору. Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 23.07.2025 у справі №910/2887/25 залишено без змін. Стягнуто з Товариства на користь Гарантованого покупця 93,51 грн судового збору за подання апеляційної скарги». 
25.11.2025 на виконання додаткового рішення Господарського суду міста Києва та постанови Північного апеляційного господарського суду було видано накази.
У січні 2026 року Товариство звернулося до Господарського суду міста Києва із заявою про зобов`язання подати звіт про виконання судового рішення у справі, у якій просило встановити судовий контроль за виконанням судового рішення у справі №910/2887/25 – постанови Північного апеляційного господарського суду від 27.10.2025 – у порядку ст. 339 ГПК України; зобов`язати керівника Гарантованого покупця подати до Господарського суду міста Києва звіт про виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 27.10.2025 у справі №910/2887/25 щодо стягнення основного боргу у розмірі 27 015 073,60 грн та 509 941,29 грн судового збору. 
У поданій заяві Товариство зазначило, що 18.12.2025 Головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Бочковський Тарас Олександрович (далі – виконавець) своєю постановою відкрив виконавче провадження №79841009 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 25.11.2025 №910/2887/25 про стягнення з Гарантованого покупця на користь Товариства 27 015 073,60 грн основного боргу, 5 291 659,04 грн інфляційних втрат, 504 924,72 грн 3% річних та 509 941,29 грн судового збору. Враховуючи наявність раніше відкритих виконавчих проваджень щодо боржника, виконавець 18.12.2025 виніс постанову про приєднання ВП №79841009 до зведеного виконавчого провадження №77920226 для подальшого примусового виконання у порядку, визначеному ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження». Боржник після набрання законної сили рішенням у справі №910/2887/25 (27.10.2025) та видачі наказу не вчинив жодних дій щодо його добровільного виконання, грошові зобов`язання у незупиненій частині не погашено, доказів виконання не надано, належної взаємодії з органом примусового виконання не здійснено.
Ухвалою від 26.01.2026 заяву Товариства про зобов`язання подати звіт про виконання судового рішення у справі задоволено; зобов`язано керівника Гарантованого покупця подати до суду у строк протягом тридцяти днів з дати отримання цієї ухвали звіт про виконання постанови від 27.10.2025 Північного апеляційного господарського суду у справі №910/2887/25.
26.02.2026 до суду надійшов звіт про виконання судового рішення у справі. У поданому звіті Гарантований покупець зазначив про виконання ним 03.02.2026 судового рішення в частині стягнення основного боргу та судового збору. Одночасно Гарантований покупець повідомив, що в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат зупинене вчинення виконавчих дій з огляду на зміст п.10-5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження».

Джерела права та мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.
Судове рішення є обов`язковим до виконання. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд (ст. 129-1 Конституції України).
Згідно з ч. 1 ст. 18 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, – і за її межами (ч. 1 ст. 326 ГПК України).
Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з гарантій доступу до суду та ефективного захисту прав і законних інтересів сторони у справі, що передбачено п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
В силу ст. 339 ГПК України судовий контроль за виконанням судових рішень у господарських справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції. Суд може здійснювати судовий контроль за виконанням судового рішення у порядку, встановленому цим розділом.
Суд може здійснювати судовий контроль за виконанням судового рішення у порядку, встановленому розділом VI «Судовий контроль за виконанням судових рішень» ГПК України.
Отже, чинний процесуальний Закон визначає право суду встановити судовий контроль за виконанням судових рішень.
При цьому такий контроль встановлюється в разі, якщо судове рішення не виконується зобов`язаною стороною тривалий час без поважних на те підстав.
Водночас застосування інституту судового контролю є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.
З метою забезпечення права особи на ефективний судовий захист в господарському судочинстві створено інститут судового контролю за виконанням судового рішення.
Судовий контроль – це спеціальний вид провадження в господарському судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішення нового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню такого рішення суду та відновленню порушених прав особи - заявника.

Згідно з ч. 1-4 ст. 342-2 ГПК України суд розглядає заяву про зобов`язання боржника подати звіт про виконання судового рішення (крім заяви, передбаченої ч. 5 статті 345-1 цього Кодексу) протягом десяти днів з дня її надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням заявника – у судовому засіданні за правилами ст. 342 цього Кодексу.
За наслідками розгляду заяви суд постановляє ухвалу про її задоволення або відмову у задоволенні та зобов`язання боржника подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Встановлений судом строк для подання звіту про виконання судового рішення має бути достатнім для його підготовки. Достатнім є строк, який становить не менше десяти календарних днів з дня отримання боржником відповідної ухвали та не перевищує трьох місяців.
Суд може зобов`язати подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення особисто керівника боржника, якщо боржник є юридичною особою.
Відповідно до ч. 2, 3 ст. 343-3 ГПК України звіт боржника про виконання судового рішення має містити: 1) найменування суду, до якого подається звіт; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) (для фізичних осіб) особи, яка подає звіт, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб – громадян України, номери засобів зв`язку та електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); 4) номер справи, в межах якої ухвалено відповідне судове рішення; 5) відомості про виконання боржником судового рішення, строк, порядок та спосіб його виконання; 6) у разі невиконання судового рішення: орієнтовні строки виконання такого рішення та їх обґрунтування; відомості про те, чи існують обставини, які ускладнюють виконання судового рішення боржником, які заходи вжито та вживаються боржником для їх усунення; 7) перелік документів та інших матеріалів, що додаються до звіту та підтверджують обставини, зазначені у ньому.
До звіту додаються: 1) довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо звіт поданий представником і такі документи раніше не подавалися; 2) докази направлення копій звіту та доданих до нього матеріалів іншим учасникам справи з урахуванням положень ст. 42 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 345-4 ГПК України за наслідками розгляду звіту боржника суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами ч. 5 ст. 345-2 цього Кодексу. Оскарження ухвали суду не зупиняє її виконання.
Суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо боржником не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються боржником для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення. Суд також відмовляє у прийнятті звіту, якщо звіт подано без додержання вимог частин другої та/або третьої статті 345-3 цього Кодексу (ч. 2 ст. 345-4 ГПК України).
Відповідно до ч. 7 ст. 345-4 ГПК України якщо суд прийняв звіт про виконання судового рішення, але боржником судове рішення виконано не в повному обсязі, суд одночасно встановлює новий строк для подання звіту відповідно до частини третьої статті 345-2 цього Кодексу.

Суд встановив, що Гарантований покупець на виконання ухвали суду подав звіт про виконання рішення, який є предметом розгляду.
Обґрунтування звіту наведено вище за текстом цієї постанови.
Суд встановив, що 18.12.2025 було відкрито виконавче провадження № 79841009 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 25.11.2025 №910/2887/25 про стягнення з Гарантованого покупця на користь Товариства 27 015 073,60 грн основного боргу, 5 291 659,04 грн інфляційних втрат, 504 924,72 грн 3% річних та 509 941,29 грн судового збору. З огляду на наявність раніше відкритих виконавчих проваджень щодо боржника постановою від 18.12.2025 ВП №79841009 приєднано до зведеного виконавчого провадження №77920226 для подальшого примусового виконання у порядку, визначеному ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження».
09.02.2025 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України у сферах енергетики і теплопостачання щодо удосконалення окремих положень, пов`язаних із веденням господарської діяльності та дією воєнного стану в Україні», яким п. 10 Розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження" доповнено п. 10-5 такого змісту: «Тимчасово, на час дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, зупиняється вчинення виконавчих дій та заходів примусового виконання рішень (у тому числі накладення арешту на майно та грошові кошти) у виконавчих провадженнях у частині стягнення сум індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов`язання, 3 процентів річних від простроченої суми грошового зобов`язання чи іншого розміру процентів, встановлених договором або законом, сум неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання грошових зобов`язань, сплата яких передбачена договорами, за грошовими зобов`язаннями суб`єктів господарювання, що виникли у період з 24 лютого 2022 року по 1 вересня 2024 року, за якими боржниками є учасники ринку електричної енергії, перелік яких із зазначенням номерів судових справ оприлюднюється Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, на її офіційному веб-сайті, а саме:
постачальників універсальних послуг перед виробниками електричної енергії та гарантованим покупцем за договорами купівлі-продажу електричної енергії;
постачальників універсальних послуг перед операторами систем розподілу за договорами про надання послуг з розподілу;
постачальників універсальних послуг перед оператором системи передачі за договорами про надання послуг з передачі;
гарантованого покупця перед постачальниками універсальних послуг за договорами про надання послуг із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів;
гарантованого покупця перед виробниками електричної енергії за договорами купівлі-продажу електричної енергії;
гарантованого покупця перед виробниками електричної енергії з альтернативних джерел енергії за договорами про купівлю-продаж електричної енергії за "зеленим" тарифом та договорами про надання послуги Із забезпечення підтримки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел за механізмом ринкової премії;
оператора системи передачі перед гарантованим покупцем та постачальниками універсальних послуг за договорами про надання послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії;
операторів систем розподілу перед оператором системи передачі за договорами про надання послуг з передачі та договорами про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління;
виробників електричної енергії перед гарантованим покупцем за договорами про надання послуг із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів».
На виконання зазначеного Закону на офіційному сайті НКРЕКП опубліковано Перелік учасників ринку електричної енергії, передбачений пунктом 10 прим. 5 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», до складу якого включено Державне підприємство «Гарантований покупець».
Справа №910/2887/25 включена до зазначеного Переліку (https://www.nerc.gov.ua/ storage/app/sites/l/Docs/Sfery ElektroEnergiia/Perelik sud sprav/DP Gar Pok 09.02.2 026.pdf).
Гарантований покупець виконав рішення в частині сплати основної заборгованості за договором №782/01 від 02.10.2019 за розрахункові періоди: жовтень 2021 року, лютий, квітень-грудень 2022 року на підтвердження чого надав копію платіжної інструкції №2158035857501 від 03.02.2026 на суму 30 277 919,34 грн із призначенням платежу «стягнення; за ВП №79841009; з виконання виконавчого документу; наказ; №910/2887/25 виданий; 25.11.2025; документ видав; Господарський суд м. Києва». Відповідач пояснив, що зазначена сума складається із суми погашення основного боргу в розмірі 27 015 073,60 грн, судового збору в розмірі 509 941,29 грн та 2 752 501,48 грн виконавчого збору.
Отже, судове рішення у справі №910/2887/25 не виконане в частині стягнення інфляційних втрат та 3% річних.
В апеляційній скарзі Гарантований покупець зазначає, що передбачені ч. 7 ст. 345-4 ГПК України умови для встановлення судом нового строку для подання звіту були відсутні, оскільки факт неповного виконання судового рішення судом (у заявленій позивачем частині, встановлений не був. Жодних мотивів, які свідчили би про наявність невиконання Гарантованим покупцем судових рішень у справі в частині стягнення суми основного боргу та судового збору суд першої інстанції не навів. Тобто встановлення судом нового строку для подання звіту фактично відбулося без встановлення передбачених законом умов для застосування відповідної процесуальної норми. Іншими словами, п. 2 резолютивної частини ухвали від 02.03.2026 постановлено судом першої інстанції з неправильним застосуванням ч. 7 ст. 345-4 ГПК України.
Колегія суддів зазначає, що місцевий суд встановив контроль за виконанням судового рішення у справі №910/2887/25 – постанови Північного апеляційного господарського суду від 27.10.2025 у справі №910/2887/25 – у порядку ст. 339 ГПК України (п. 1 прохальної частини заяви Товариства). Так, ухвалою від 26.01.2026 Господарський суд міста Києва зобов`язав керівника Гарантованого покупця подати до суду у строк протягом тридцяти днів з дати отримання даної ухвали звіт про виконання постанови від 27.10.2025 Північного апеляційного господарського суду у справі №910/2887/25. Тобто судового рішення у повному обсязі, а не частково (зокрема, в частині стягнення основного боргу та судового збору).
Тим більше, що чинний ГПК України не передбачає встановлення часткового контролю за виконанням рішення суду.
При цьому під час постановлення як ухвали від 26.01.2026, так і ухвали від 02.03.2026 місцевий суд цілком правомірно керувався таким.
Частиною першою статті 326 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року N18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 N11-рп/2012).
Згідно з мотивувальною частиною рішення №16-рп/2009 від 30.06.2009 Конституційного Суду України виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової держави.
Виходячи з того, що згідно зі ст. 1 Конституції України Україна є правовою державою, обов`язковість виконання судових рішень є обов`язковою гарантією, дотримання якої є визначальним для утвердження авторитету України.
За приписами ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 у справі «Шмалько проти України» (заява №60750/00) зазначено, що для цілей ст.6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина «судового розгляду». У рішенні від 17.05.2005 у справі «Чіжов проти України» (заява №6962/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії, передбаченої параграфом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Відповідно до змісту рішення від 20.07.2004 Європейського суду з прав людини «Шмалько проти України» право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).
Окрім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 12.05.2011 у справі «Ліпісвіцька проти України» однозначно визначено про те, що судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні, у зв`язку з чим виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом, а його тривалість має досягати цілей, зазначених в п. 1 ст. 6 Конвенції щодо права кожної особи на розгляд його справи упродовж розумного строку.
Існування заборгованості, підтверджене обов`язковим та таким, що підлягає виконанню, судовим рішенням, надає особі, на чию користь воно було винесене, «законне сподівання» на те, що заборгованість буде їй сплачено, та така заборгованість становить «майно» цієї особи у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 06.10.2011 у справі «Агрокомплекс проти України»).
Системний аналіз рішень Європейського суду з прав людини у справах «Алпатов та інші проти України», «Робота та інші проти України», «Варава та інші проти України», «ПМП «Фея» та інші проти України» достеменно засвідчує його однозначну позицію про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення та констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя.
Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень – складовою права на справедливий судовий захист.
Крім того колегія суддів відзначає, що відповідні норми Розділу VI ГПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень» не ставлять такий контроль у залежність від встановлених спеціальними законами зупинень вчинення виконавчих дій та заходів примусового виконання рішень (у тому числі накладення арешту на майно та грошові кошти) у виконавчих провадженнях та інших мораторіїв на стягнення певних платежів (сум індексу інфляції, 3 % річних чи іншого розміру процентів, встановлених договором або законом, сум неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання грошових зобов`язань тощо) як тимчасових заходів, спрямованих на стабілізацію економічної ситуації в державі на час дії воєнного чи іншого особливого стану.
Тому, оскільки Гарантований покупець судове рішення виконав частково, незважаючи на обсяг вимог Товариства щодо подання звіту про виконання рішення, визначений ним у п. 2 заяви, місцевий суд правомірно застосував положення ч. 7 ст. 345-4 ГПК України, згідно з якою якщо суд прийняв звіт про виконання судового рішення, але боржником судове рішення виконано не в повному обсязі, суд одночасно встановлює новий строк для подання звіту відповідно до ч. 3 ст. 345-2 цього Кодексу.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.
Як зазначено у п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010).
Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 276 ГПК України).

Судові витрати.
У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги витрати за її подання відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст. 74, 129, 269, 271, 275-277, 281 – 284, 345-1 – 345-5 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

У Х В А Л И В :

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Гарантований покупець» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.03.2026 у справі №910/2887/25 залишити без задоволення.
2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.03.2026 у справі №910/2887/25 залишити без змін. 
3. Судові витрати, пов`язані з поданням апеляційної скарги, покласти на скаржника.
4. Справу повернути до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, є остаточною та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 26.05.2026. 

Головуючий суддя О.О. Євсіков 

Судді С.О. Алданова

В.А. Корсак