Справа № 591/1350/26
Провадження № 2/591/511/26

РІШЕННЯ
Іменем України
14 травня 2026 року м. Суми

Зарічний районний суд м. Суми в складі головуючого судді Зері Ю.О., за участю секретаря судового засідання Горб А.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , в особі представника ОСОБА_2 до Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції, проспект Перемоги 6 м. Суми, код ЄРДПОУ 40211121, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Мокренко Людмила Юріївна, вул. Петропавлівська 64 м. Суми про зняття арешту з майна,
установив:
12.02.2026 до Зарічного районного суду м. Суми надійшла позовна заява ОСОБА_1 про зняття арешту з нерухомого майна.
В обґрунтування позову представник позивачки зазначила, що ОСОБА_3 був власником квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , яка належала йому на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу квартири (з розстрочкою платежу) №2431 від 11.09.2013. Відповідно до заяви, посвідченої приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Бурбикою Т.А., зазначено, що повний розрахунок за договором купівлі-продажу вчинений, ніяких претензій, в тому числі і майнових до ОСОБА_3 не має, всі умови договору виконані. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 (чоловік позивачки). Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на все належне йому майно, серед спадкового майна, яке залишилось на дату смерті ОСОБА_3 , є квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Єдиною спадкоємицею після смерті останнього є його дружина - ОСОБА_1 , яка своєчасно прийняла спадщину шляхом звернення до приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу Мокренко Людмили Юріївни із заявою про прийняття спадщини, на підставі якої була заведена спадкова справа №23/2025. Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, від 09.02.2026, накладений арешт на все нерухоме майно ОСОБА_3 відповідно до постанови державного виконавця № б/н від 14.03.2005, реєстраційний номер обтяження 1818447 Ковпаківського відділу державної виконавчої служби Сумського міського правління юстиції про арешт майна та оголошення заборони його відчуження. ОСОБА_1 звернулась з відповідною заявою про зняття арешту з майна до Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у місті Суми Сумського міжрегіонального правління Міністерства юстиції, на що отримала відповідь, що відповідне виконавче провадження знищено із закінченням терміну зберігання. У зв?язку з тим, що відсутні будь-які виконавчі провадження стосовно ОСОБА_3 , а також у зв?язку з тим, що відсутня будь-яка інформація, в рамках якого виконавчого провадження накладений арешт, позивачка позбавлена можливості зняти арешт у позасудовому порядку, тому змушена звернутися до суду.
Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 23.02.2026 відкрито провадження у даній справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін, розгляд справи по суті призначено на 14.05.2026. Крім того даною ухвалою було витребувано у приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу Мокренко Людмили Юріївни копію спадкової справи №23/2025 заведеної після ОСОБА_3 .
06.04.2026 на виконання судової ухвали від приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу Мокренко Людмили Юріївни надійшла витребувана інформація.
Позивач та її представник у судове засідання не прибули, до суду представник позивачки подала заяву про розгляд справи за їх відсутності та просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Відповідач відзиву на позовну заяву не подав, у судове засідання не прибув, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу «ухвала про відкриття провадження» в його електронний кабінет.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору у судове засідання не прибула, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином.
Неявка сторін, належним чином повідомлених про дату, час і місце проведення судового засідання, не перешкоджає розгляду справи. Підстав для відкладення розгляду справи, передбачених статтею 223 ЦПК України суд не вбачає.
У відповідності до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням наявні у справі докази, суд встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням наявні у справі докази, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 був власником квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , яка належала йому на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу квартири (з розстрочкою платежу) №2431 від 11.09.2013, посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Бурбикою Тамарою Анатоліївною, що також підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №9251587 від 11.09.2013. 
Відповідно до заяви, посвідченої приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Бурбикою Т.А., повний розрахунок за договором купівлі-продажу вчинений, ніяких претензій, в тому числі і майнових до ОСОБА_3 не має, всі умови договору виконані. 
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 (чоловік позивачки), що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , актовий запис №3085.
Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на все належне йому майно, серед спадкового майна, яке залишилось на дату смерті ОСОБА_3 є квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .
Єдиною спадкоємицею після смерті останнього є його дружина - ОСОБА_1 , яка своєчасно прийняла спадщину шляхом звернення до приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу Мокренко Людмили Юріївни із заявою про прийняття спадщини, на підставі якої була заведена спадкова справа №23/2025, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 та наданою інформацією приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу Мокренко Людмили Юріївни, яка надійшла до суду на виконання судової ухвали від 23.02.2026.
Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державних Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 09.02.2026, накладений арешт на все нерухоме майно ОСОБА_3 відповідно до постанови державного виконавця № б/н від 14.03.2005, реєстраційний номер обтяження 1818447 Ковпаківського відділу державної виконавчої служби Сумського міського правління юстиції про арешт майна та оголошення заборони його відчуження.
ОСОБА_1 зверталася з відповідною заявою про зняття арешту з майна до Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у місті Суми Сумського міжрегіонального правління Міністерства юстиції. Однак листом 04.02.2026 №200014 їй було повідомлено, що виконавче провадження, у кому міг бути накладений арешт майна, знищено із закінченням терміну зберігання.
Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним.
У порядку цивільного судочинства власник майна може вимагати звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності, такі вимоги виступають способом захисту зазначеного права і виникають з цивільних правовідносин, тому відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції.
Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Поняття «майно» у першій частині статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, яке не обмежується правом власності на фізичні речі та є незалежним від формальної класифікації в національному законодавстві.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) втручання держави у право власності на житло повинне відповідати критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном у розумінні Конвенції.
Відповідно до статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Особливим видом права власності є право довірчої власності, яке виникає внаслідок закону або договору. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України).
Згідно статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону.
Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.
Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). 
При розгляді позову про визнання права власності на арештоване майно та/або зняття арешту з майна судам слід всебічно і повно з`ясовувати обставини, наведені позивачем на підтвердження своїх вимог. 
Підстави та порядок зняття арешту при виконанні рішень суду визначено Законом України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII).
Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону № 1404-VIII).
Згідно частин першої, другої статті 40 Закону № 1404-VIII, у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.
У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.
Частиною 4 статті 59 Закону № 1404-VIII, підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 зверталася з відповідною заявою про зняття арешту з майна до Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у місті Суми Сумського міжрегіонального правління Міністерства юстиції, однак арешт майна знятий не був, оскільки виконавче провадження, у якому він міг би бути накладений, знищено із закінченням терміну зберігання.
Відповідно до частин 1, 5, 6 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з частиною 1 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Враховуючи вищевикладене, суд зазначає про наявність підстав для зняття накладеного арешту у судовому порядку, а відтак позовні вимоги визнаються судом правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Керуючись статтями 10, 12, 81, 247, 258, 259, 264, 265, 268, 272, 273, 352-355 ЦПК України, суд
ухвалив:
Позов ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції про зняття арешту з майна, задовольнити.
Зняти арешт з нерухомого майна, яке належить на праві приватної власності ОСОБА_3 , РНОКП НОМЕР_4 , накладений постановою №б/н від 14 березня 2005 року Ковпаківського відділу державної виконавчої служби Сумського міжрегіонального правління Міністерства юстиції, зареєстрований 29 березня 2005 року Сумською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, реєстраційний номер обтяження 1818447.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Позивач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідач: Ковпаківський відділ державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції, проспект Перемоги 6 м. Суми, код ЄРДПОУ 40211121.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Мокренко Людмила Юріївна, вул. Петропавлівська 64 м. Суми.

Суддя Ю. О. Зеря