Справа № 539/1854/26
Провадження № 2/539/1643/2026
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)
24 червня 2026 року місто Лубни
Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді Пилипчука М. М.,
за участю секретаря судового засідання Берко О. С.,
розглянувши в приміщенні суду у місті Лубнах Полтавської області у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредитної лінії, -
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог та узагальнені доводи відповідача
У квітні 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовна заява мотивована тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Макс Кредит» (далі - ТОВ «Макс Кредит») та ОСОБА_1 03 лютого 2025 року уклали договір кредитної лінії № 00-10196382. Відповідач приєдналася до умов кредитного договору шляхом введення одноразового ідентифікатора 74807, що, відповідно до вимог законодавства, визнається належним та допустимим способом підтвердження волевиявлення сторони на укладення правочину. 
Відповідно до підпункту 1.1 пункту 1 кредитного договору, кредитодавець надає позичальнику кредит у національній валюті на умовах, передбачених кредитним договором, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені кредитним договором.
Відповідно до пункту 2 кредитного договору, кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування кредитодавцем зі свого поточного рахунку на карту позичальника, емітовану банком України (номер картки відповідач особисто зазначає в кредитному договорі та міститься в підпункті 2.8 пункту 2 кредитного договору), відповідно до пункту 7.3 кредитного договору, позичальник підтверджує, що йому було в чіткій та зрозумілій формі надано актуальну та достовірну інформацію, передбачену статтею 9 Закону України «Про споживче кредитування», а також інформацію про фінансову послугу та кредитодавця у визначеному законодавством обсязі, достатньому для прийняття позичальником свідомого рішення про отримання такої послуги або про відмову від її отримання та ознайомлений з правилами надання коштів та банківських металів у кредит ТОВ «Макс Кредит», повністю їх розуміє, погоджується з ними і зобов`язується неухильно дотримуватись правил, повний текст яких розміщений на сайті кредитодавця. 
ТОВ «Макс Кредит» і ТОВ «ФК «ЄАПБ» 23 січня 2026 року уклали договір факторингу № 23012026-МК/ЄАПБ, відповідно до умов якого позивач набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором від 03 лютого 2025 року № 00-10196382 у розмірі 12 957,68 грн, яка складається із заборгованості за основною сумою боргу - 9 200 грн, заборгованості зі сплати відсотків - 1 571,68 грн, 2 186 грн - заборгованість за штрафом.
Після отримання права вимоги до відповідача позивач не здійснював нарахування штрафних санкцій. Відповідач не виконала своїх кредитних зобов`язань як первісному кредитору, так і позивачу.
Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором від 03 лютого 2025 року № 00-10196382 у розмірі 12 957,68 грн, яка складається із заборгованості за основною сумою боргу - 9 200 грн, заборгованості зі сплати відсотків - 1 571,68 грн, 2 186 грн - заборгованість за штрафом.
Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які ТОВ «ФК «ЄАПБ» понесло і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи становить: 2 662,40 грн - судовий збір, 1 664 грн - витрати, пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів.
На підставі викладеного ТОВ «ФК «ЄАПБ» просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором від 03 лютого 2025 року № 00-10196382 у розмірі 12 957,68 грн та судові витрати.
У встановлений судом строк відповідач відзиву на позовну заяву не подала.
Рух справи
У квітні 2026 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 квітня 2026 року справу № 539/1854/26 передано судді Пилипчуку М. М.
Суддя на виконання вимог частини шостої статті 187 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) звернувся із запитом до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача.
Згідно з відповіддю, яка надійшла до суду з Центру надання адміністративних послуг Виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області, за даними реєстру територіальної громади, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 30 квітня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 27 травня 2026 року, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, позивачу - відповіді на відзив, відповідачу - заперечення на відповідь на відзив. Витребувано в Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») інформацію щодо належності карткового рахунку відповідачу та інформацію про рух коштів по рахунку.
Оскільки учасники процесу у судове засідання 27 травня 2026 року не з`явилися та до суду не надійшла витребувана в АТ КБ «ПриватБанк» інформація, то розгляд справи відкладено на 23 червня 2026 року. 
На виконання ухвали від 30 квітня 2026 року в частині витребування доказів АТ КБ «ПриватБанк» 29 травня 2026 року надіслало до суду відповідь з інформацією про належність відкритого карткового рахунку та рух коштів по ньому.
23 червня 2026 року сторони в судове засідання не з`явилися.
Представник позивача звернувся до суду із письмовою заявою про розгляд справи за його відсутності, вказував, що не заперечує щодо заочного розгляду справи. 
Судові повістки були направлені відповідачу на поштову адресу за її зареєстрованим місцем проживання. Вказані обставини підтверджені рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. Відповідач у судові засідання не з`явилась, про причини неявки не повідомила, клопотань про відкладення судового засідання не надсилала, заяви про розгляд справи без її участі не надав. Суд вважає, що відповідач не з`явилась в судові засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомила, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином. 
Відповідно до частини четвертої статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Лубенський міськрайонний суд Полтавської області 23 червня 2026 року постановив ухвалу про проведення у справі заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення.
У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Відповідно до частини першої статті 244 ЦПК України ухвалення та проголошення судового рішення відкладено на 24 червня 2026 року.
Фактичні обставини, встановлені судом
Суд встановив, що 03 лютого 2025 року ОСОБА_1 підписала кваліфікованим електронним підписом (60259) паспорт споживчого кредиту у ТОВ «Макс Кредит».
ТОВ «Макс Кредит» і ОСОБА_1 03 лютого 2025 року уклали договір кредитної лінії № 00-10196382 (далі - кредитний договір), який підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором (74807).
Відповідно до пункту 1.2 кредитного договору сума ліміту кредитної лінії складає: 8 000 грн; тип кредиту кредитна лінія (безвідклична); цільове призначення кредиту (мета отримання кредиту): на споживчі потреби; строк дії кредитної лінії (строк кредитування) 360 календарних днів. Позичальник зобов`язаний повернути суму кредиту кредитодавцю в останній день строку кредитування (дата остаточного повернення кредиту)29 січня 2026 року, згідно умов пункту 3.5 цього договору (пункт 1.3 договору від 03 лютого 2025 року № 00-10196382). 
Розрахунковий платіжний період за цим договором становить 15 днів. Позичальник зобов`язаний оплатити проценти в періодичну дату оплати процентів, а саме: на 18 лютого 2025 року, та на кожний 15 день після цієї дати за фактичне користування грошовими коштами протягом строку дії кредитної лінії (строку кредитування). Дата повернення кредиту, періодичні дата оплати процентів та дата сплати комісії зазначаються в графіку платежів, який міститься в додатку 1 до цього договору та є його невід`ємною частиною (пункт 1.4 кредитного договору).
Тип процентної ставки фіксована (пункт 1.5 кредитного договору).
Стандартна процента ставка складає 0,94 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом, застосовується у межах строку дії кредитної лінії, зазначеного в пункті 1.3 цього договору (за виключенням строку кредитування, коли позичальник має право на використання зниженої процентної ставки) (пункт 1.5.1 кредитного договору). Знижена процентна ставка становить 0,66 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом, надається позичальнику в якості заохочення та діє виключно за умови сплати процентів не пізніше наступного дня за першою періодичною датою оплати процентів, визначеною пунктом 1.4. цього договору. Знижена процентна ставка застосовується виключно протягом 15 днів користування кредитом поспіль, починаючи з першого дня користування кредитом (дати видачі кредиту) (пункт 1.5.2 кредитного договору).
Кредитодавець одноразово нараховує комісію за надання кредиту у розмірі 20 % від суми кредиту, що складає: 1 600 грн, яку позичальник зобов`язаний сплатити на умовах, визначених пунктом 3.5 цього договору (пункт 1.6 кредитного договору).
Орієнтовна реальна річна процентна ставка за умови користування кредитом виключно за стандартною процентною ставкою та з урахуванням комісії становить 2 442,38% (пункт 1.8 кредитного договору).
Орієнтовна реальна річна процентна ставка з урахуванням періоду користування за зниженою процентною ставкою та з урахуванням комісії на дату укладення договору становить 2 174,89 % (підпункт 1.8.1 кредитного договору).
Орієнтовна загальна вартість кредиту за умови користування кредитом виключно за стандартною процентною ставкою та з урахуванням комісії на дату укладення договору становить 36 672 грн. Загальні витрати за кредитом за умови користування кредитом виключно за стандартною процентною ставкою та з урахуванням комісії на дату укладення цього договору становлять 28 672 грн (пункт 1.9 кредитного договору). 
Орієнтовна загальна вартість кредиту за умови користування кредитом виключно за зниженою процентною ставкою та з урахуванням комісії на дату укладення договору становить 36 336 грн. Загальні витрати за кредитом за умови користування кредитом виключно за зниженою процентною ставкою та з урахуванням комісії на дату укладення цього договору становлять 28 336 грн (підпункт 1.9.1 кредитного договору). 
Згідно додаткової інформації ТОВ «Макс Кредит» від 30 січня 2026 року на банківську картку № НОМЕР_1 АТ КБ «ПриватБанк», яка належить ОСОБА_1 , 03 лютого 2025 року було перераховано кошти в розмірі 8 000 грн.
Відповідно до поданої суду 29 травня 2026 року інформаційної довідки
АТ КБ «ПриватБанк» та виписки за договором б/н зазначено, що 03 лютого 2025 року на картковий рахунок № НОМЕР_2 , який було відкрито на ім`я ОСОБА_1 , зараховано кошти в сумі 8 000 грн.
За змістом договору факторингу від 23 січня 2026 року № 23012026-МК/ЄАПБ, актом прийому-передачі реєстру боржників від 23 січня 2026 року за договором факторингу від 23 січня 2026 року №23012026-МК/ЄАПБ, платіжною інструкцією № 13 від 29 січня 2026 року, витягом з реєстру боржників від 23 січня 2026 року до договору факторингу від 23 січня 2026 року №23012026-МК/ЄАПБ, ТОВ «Макс Кредит» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 00-10196382 від 03 лютого 2025 року у розмірі 12 957,68 грн, яка складається із заборгованості за основною сумою боргу - 9 200 грн, заборгованості зі сплати відсотків - 1 571,68 грн, 2 186 грн - заборгованість за штрафом.
Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором від 03 лютого 2025 року № 00-10196382 у розмірі 12 957,68 грн, яка складається із заборгованості за основною сумою боргу - 9 200 грн, заборгованості зі сплати відсотків - 1 571,68 грн, 2 186 грн - заборгованість за штрафом.
Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права
За змістом частини першої статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України).
Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частини перша та друга статті 14 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною першою статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 634 ЦК України передбачена можливість укладення договору приєднання, тобто договору, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Особливості укладання договору позики в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Згідно зі статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Кредитний договір, за яким позивач заявив вимоги у цій справі, укладений сторонами цього правочину в електронному вигляді з використанням електронного підпису, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію». Матеріалами справи підтверджено факт підписання відповідачем кредитного договору, за умовами якого їй передано грошові кошти у погодженому розмірі та на погоджений сторонами цього правочину строк, шляхом перерахування коштів на банківський рахунок позичальника. Зазначений договір укладений у вигляді електронного документа: шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно з Законом України «Про електронну комерцію».
Використання для підписання кредитних договорів електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який містить комбінацію цифр та букв, узгоджується із вимогами законодавства. Підписання електронного договору за допомогою одноразового ідентифікатора, тобто укладення договору без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету не є можливим.
Вказані обставини свідчать про дотримання письмової форми правочину та укладення кредитного договору, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит на банківський рахунок (банківську картку).
Належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що всі дії, вчинені від імені відповідача, вчинені не ним, матеріали справи не містять.
Таким чином, зібраними у справі доказами підтверджено, що кредитний договір укладений з дотриманням вимог закону.
Частиною першою статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Сторони кредитного договору узгодили умови цього договору, зокрема, щодо розміру процентів за користування коштами, строк його дії тощо.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).
За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором (частина перша статті 1077 ЦК України).
ТОВ «ФК «ЄАПБ» у визначений законом спосіб набуло право вимоги до відповідача за договором про надання фінансового кредиту від 03 лютого 2025 року № 00-10196382, що підтверджується договором факторингу від 23 січня 2026 року № 23012026-МК/ЄАПБ, актом прийому-передачі реєстру боржників від 23 січня 2026 року за договором факторингу від 23 січня 2026 року № 23012026-МК/ЄАПБ, платіжною інструкцією № 13 від 29 січня 2026 року, витягом з реєстру боржників від 23 січня 2026 року до договору факторингу від 23 січня 2026 року № 23012026-МК/ЄАПБ.
Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором від 03 лютого 2025 року № 00-10196382 у розмірі 12 957,68 грн, яка складається із заборгованості за основною сумою боргу - 9 200 грн, заборгованості зі сплати відсотків - 1 571,68 грн, 2 186 грн - заборгованість за штрафом.
У постанові Верховного Суду від 29 травня 2024 року у справі № 755/10942/17 викладено висновок про те, що належним чином дослідити поданий стороною доказ (у цьому випадку - розрахунок заборгованості за кредитним договором), перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково, зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду.
Водночас не можна погодитись з визначеним позивачем розміром заборгованості за кредитним договором. Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача штрафу в сумі 2 186 грн, необхідно зазначити таке.
Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (частина перша статті 14 ЦК України).
Критерії правомірності примусу суб`єкта цивільного права до певних дій (бездіяльності) пов`язуються з тим, що відповідні дії (бездіяльність) мають бути обов`язковими для такого суб`єкта (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 320/8618/15-ц).
У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем) (пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України).
Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: (1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; (2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; (3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання).
Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною другою статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Вказані висновки викладені у постанові Верховного Суду від 12 лютого 2025 року у справі № 758/5318/23.
Загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) за своєю суттю є нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, під час тлумачення норм, що містяться в актах цивільного законодавства.
Кредитний договір укладено 03 лютого 2025 року під час дії воєнного стану, отже, до спірних правовідносин, які виникли у зв`язку із невиконанням ОСОБА_1 грошових зобов`язань, що випливають з кредитного договору, наявність яких та розмір встановлено під час розгляду справи, підлягають застосуванню вимоги пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.
З урахуванням викладеного, відсутні правові підстави для стягнення з відповідача коштів за нарахованим штрафом.
Частиною першою статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (частина друга статті 1056-1 ЦК України).
За змістом частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Перевіряючи наданий позивачем розрахунок заборгованості, суд встановив таке. Відповідно до пункту 1.2 кредитного договору сума ліміту кредитної лінії (сума кредиту) складає 8 000 грн. Згідно з графіком платежів, який є невід`ємною частиною кредитного договору, сума кредиту до видачі позичальнику становить 8 000 грн, а комісія за надання кредиту в розмірі 1 600 грн зазначена в окремій графі та є самостійним платежем, відмінним від суми кредиту (тіла кредиту).
За змістом пункту 1.6 кредитного договору кредитодавець одноразово нараховує комісію за надання кредиту у розмірі 20 % від суми кредиту, що складає 1 600 грн. Отже, комісія за надання кредиту є платою за дії, які кредитодавець вчиняє з власних інтересів та на виконання своїх обов`язків за кредитним договором (надання кредиту), а не окремою послугою, наданою позичальнику.
Натомість позивач, заявляючи до стягнення заборгованість за основною сумою боргу (тілом кредиту) у розмірі 9 200 грн, включив до неї суму комісії за надання кредиту в розмірі 1 600 грн, що не узгоджується з умовами кредитного договору та його додатків, за якими сума кредиту становить 8 000 грн, а комісія є самостійним платежем. За даними наданого позивачем розрахунку заборгованості залишок заборгованості за тілом кредиту становить 7 600 грн, залишок заборгованості зі сплати комісії - 1 600 грн.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог. Зміст принципу диспозитивності полягає в тому, що суд вирішує лише ті вимоги по суті спору, про вирішення яких заявляють сторони, та не може за власною ініціативою змінювати предмет або підстави позову.
Позивач заявив до стягнення заборгованість за основною сумою боргу (тілом кредиту), процентами та штрафом; вимог про стягнення комісії за надання кредиту позивач не заявляв. Суд, діючи в межах заявлених позивачем вимог та з огляду на принцип диспозитивності, не вправі виходити за межі предмета позову і стягувати комісію, про стягнення якої позивач не просив. Водночас з тих самих міркувань суд не може стягнути комісію й опосередковано - шляхом включення її до складу основної суми боргу (тіла кредиту), оскільки таке включення суперечить умовам кредитного договору та його додатків і фактично призводило б до стягнення не заявленого позивачем платежу під виглядом іншої складової заборгованості.
За таких обставин обґрунтованим та доведеним є розмір заборгованості за основною сумою боргу (тілом кредиту) - 7 600 грн, а у стягненні 1 600 грн, які за своєю правовою природою становлять комісію за надання кредиту та помилково включені позивачем до складу тіла кредиту, необхідно відмовити.
Згідно з частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).
З огляду на викладене, заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором від 03 лютого 2025 року № 00-10196382 становить 9 171,68 грн, що складається з: тіла кредиту - 7 600 грн, процентів - 1 571,68 грн.
Висновки за результатами розгляду позовних вимог
Внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором порушено майнові права позивача, тому наявні підстави для судового захисту прав кредитора, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню частково.
Враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення обґрунтоване доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими у судовому засіданні.
Оскільки позовні вимоги задоволено частково (70,78 %), то суд відповідно до статті 141 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1 884,45 грн (2 662,40 грн ? 70,78 %).
Водночас матеріалами справи не підтверджується понесення позивачем витрат, пов`язаних з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів, у розмірі 1 664 грн, тому відсутні правові підстави для стягнення таких витрат з відповідача.
На підставі викладеного, керуючись статтями 10, 12, 13, 76, 81, 141, 258, 259, 263, 265, 273 - 274, 279, 354 ЦПК України, -
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредитної лінії задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договором кредитної лінії від 03 лютого 2025 року № 00-10196382 у розмірі 9 171 (дев`ять тисяч сто сімдесят одна) гривня 68 копійок.
У задоволенні решти вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредитної лінії відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судовий збір у розмірі 1 884 (одна тисяча вісімсот вісімдесят чотири) гривні 45 копійок.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку до Полтавського апеляційного суду.
Рішення суду може бути оскаржене позивачем до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (місцезнаходження: Київська область, місто Бровари, вулиця Лісова, 2; ЄДРПОУ - 35625014).
Відповідач - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП - НОМЕР_3 ).

Суддя   М. М. Пилипчук