ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
Єдиний унікальний №317/1200/26 Головуючий в 1 інст. Ачкасов О.М.
Провадження №33/807/885/26 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2026 року       місто Запоріжжя
Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., при секретарі судового засідання Довгаль А.Г., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Пантюшенка О.О. (в режимі відеоконференції), розглянувши в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Пантюшенка О.О. на постанову судді Запорізького районного суду Запорізької області від 7 квітня 2026 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, пенсіонера, має статус ВПО, згідно відомостей, зазначених у протоколі проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , відповідно до відомостей, зазначених в апеляційній скарзі проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до оскаржуваної постанови, суддя суду першої інстанції встановив, що 17 лютого 2026 р. о 16 год. 40 хв. ОСОБА_1 керував транспортним засобом PEUGEOT 307SW, державний номер НОМЕР_2 в с.Сонячне, вул. Академічна, 1, Запорізького району Запорізької області, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням спеціального технічного приладу Alcotest Drager 6820, результат позитивний 1,04 проміле, тест №3851. Від керування транспортним засобом відсторонений шляхом паркування транспортного засобу без порушень ПДР України, про повторність попереджений, чим порушив п.2.9 а Правил дорожнього руху України.
Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, адвокат Пантюшенко О.О., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначив, що постанова є незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.
В обґрунтування своїх доводів зазначив, що матеріали справи не містять доказів факту керуванням ОСОБА_1 транспортним засобом. Відеозапис з нагрудної камери поліцейського не містить моменту руху автомобілю, моменту його зупинки, а також не фіксує перебування ОСОБА_1 за кермом під час руху, а фіксує лише процес освідувння, коли автомобіль вже перебував у припаркованому стані. 
Наголошує, що протокол про адміністративне правопорушення та акт огляду на стан алкогольного сп`яніння самі по собі не є беззаперечними доказами факту керування, оскільки містять лише суб`єктивне твердження працівника поліції.
Зауважив про порушення судом принципу змагальності та права на захист, оскільки пояснення ОСОБА_1 взагалі були проігноровані судом, а докази сторони обвинувачення прийняті без критичної оцінки.
Крім того вказав про порушення судом принципу гласності процесу, оскільки за наявним усним клопотанням ОСОБА_1 про фіксацію судового засідання, така не здійснювалася. При цьому, суддею місцевого суду було видалено із зали судових засідань дружину ОСОБА_1 за її повідомлення про намір здійснити особисте фіксування на мобільний пристрій.
У зв`язку із вищевикладеним просить скасувати постанову судді Запорізького районного суду Запорізької області від 7 квітня 2026 року, провадження в справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Враховуючи належне повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про час та місце судового засідання в суді апеляційної інстанції, шляхом доставки смс повідомлення (згідно вимог Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасникам судового процесу затвердженого наказом ДСА України від 23.01.2003 р. п. № 28), присутність його захисника – адвоката Пантюшенка О.О., відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, суддя апеляційного суду вважає за можливе розглянути справи за відсутністю ОСОБА_1 , що не суперечить положенням ч. 6 ст. 294 КУпАП України.
Під час апеляційного перегляду справи, адвокат Пантюшенко О.О. підтримав апеляційну скаргу без доповнень, просив її задовольнити. Будь-яких клопотань не заявив.
Вивчивши матеріали справи, заслухавши думку адвоката Пантюшенка О.О., перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.
Так, відповідно до ст.ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Вказані вимоги закону під час розгляду даної справи виконані судом першої інстанції.
Вирішуючи питання за доводами апеляційної скарги, суддя апеляційної інстанції констатує, що висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.
Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 594156 від 17 лютого 2026 року та визнаних судом доведеними підтверджується:
- роздруківкою результатів продуття алкотестеру «DRAGER» Alkotest 6820, тест № 3851, виготовленою 17 лютого 2026 року о 17 год. 14 хв., якою підтверджується, що за результатами тестування у  ОСОБА_1 виявлено вміст алкоголю, який складає 1,04 % проміле. Відомості викладені в роздруківці  ОСОБА_1 засвідчив особистим підписом (а.с.2). 
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, який проведений у зв`язку з виявленими у  ОСОБА_1  ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці. Результат огляду за допомогою технічного приладу Alkotest DRAGER 6820 – позитивний, 1,04 проміле. З вказаним результатом  ОСОБА_1  погодився, що засвідчив власним підписом (а.с. 3);
- поясненнями свідка ОСОБА_2 , з яких вбачається, що він рухаючись на автомобілі, неподалік адреси вул. Академічна, 1, побачив посеред дороги транспортний засіб PEUGEOT 307SW, державний номер НОМЕР_2 , який стояв на місці, двері якого були відчинені, водій лежав на дорозі при тямі. Він зупинився, щоб надати йому допомогу, викликав на місце події ШМД.В цей час до водія підійшли інші учасники руху та допомогли йому піднятися. Водій сів до авто та почав рух, щоб прибрати авто з дороги, від`їхав на узбіччя та зупинився. Йому здалося, що водій перебуває в стані алкогольного сп`яніння через порушення координації рухів, внаслідок чого він викликав на місце співробітників патрульної поліції (а.с. 6);
- відеозаписом події (а.с. 7).
Суд дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.
З такими висновками суду першої інстанції погоджується і суддя апеляційного суду.
Відповідаючи на доводи апеляційної скарги щодо відсутності доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, суддя апеляційного суду приходить до наступних висновків.
Положеннями статті 130 КУпАП передбачена відповідальність у разі керування транспортним засобом особою, яка перебуває у стані, зокрема алкогольного сп`яніння.
Процедура виявлення у водія транспортного засобу стану сп`яніння передбачена Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 р. за №1452/735.
Згідно п. 2 розділу І цієї Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Відповідно до пункту 3 розділу І Інструкції, ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Пунктом 6 розділу І встановлено, що огляд на стан сп`яніння проводиться  поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність). Проведення огляду на стан сп`яніння у медичному закладі передбачено у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським (п.7 розділу І).
Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та/або сертифікат перевірки типу засобів вимірювальної техніки, та/або декларацію про відповідність та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.
Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.
Вказані вимоги закону дотримані працівниками поліції.
Як вбачається із матеріалів справи, 17 лютого 2026 р. о 16 год. 40 хв., ОСОБА_1 , керував транспортним засобом PEUGEOT 307SW, державний номер НОМЕР_2 , в с.Сонячне, вул. Академічна, 1, Запорізького району Запорізької області, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням спеціального технічного приладу Alcotest Drager 6820, результат позитивний 1,04 проміле, тест №3851. Від керування транспортним засобом відсторонений шляхом паркування транспортного засобу без порушень ПДР України, про повторність попереджений, чим порушив п.2.9 а Правил дорожнього руху України.
При цьому, особливості цього провадження дійсно засвідчують відсутність фіксації безпосередньо факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, однак факт керування підтверджується іншими доказами, наявними в справі, які суд не може залишити без уваги.
Так відеозаписом події, долученим до справи, зафіксовано приїзд працівників поліції за викликом на проїзну частину дороги, де на місці події перебуває карета швидкої допомоги та свідок ОСОБА_2 , який вказує на ОСОБА_1 як на водія транспортного засобу PEUGEOT 307SW, державний номер НОМЕР_2 , у якого наявні виражені візуальні ознаки сп`яніння. Будь-які інші особи на місці події відсутні. Свідок пояснює, що здійснював рух, однак автомобіль PEUGEOT 307SW, державний номер НОМЕР_2 перекрив рух, поряд з автікою на дорозі лежав ОСОБА_1 , внаслідок чого він викликав швидку допомогу та працівників поліції. На запитання поліцейського, до ОСОБА_1 кди він прямував, останній не заперечує факт керування транспортним засобом та відповідає «куди хочу, туди і їду», надає документи працівнику поліції для перевірки. Слідує оголошення поліцейським про виявлення у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, пропозиція водію пройти огляд на установлення стану сп`яніння на місці за допомогою спеціального технічного приладу «Алкотест Драгер». Згода водія пройти запропонований огляд.
Далі, зафіксовано процедуру огляду на стан алкогольного сп`яніння, з якої вбачається, що  ОСОБА_1 добровільно пройшов огляд за допомогою приладу «Драгер», за результатами якого вміст алкоголю склав 1,04 проміле. З результатом проведеного огляду ОСОБА_1 погодився. Слідує оголошення  ОСОБА_1 його процесуальних прав, оголошення змісту складеного протоколу, з яким ОСОБА_1 погодився, жодних заперечень щодо керування ним транспортним засобом не висловив, добровільно підписав протокол.
Отже, з огляду на сукупність вказаних обставин, у судді апеляційного суду не виникає сумнівів щодо керування  ОСОБА_1 транспортним засобом у вказаний час та у зазначеному в протоколі місці, а позиція сторони захисту спрямована виключно на уникнення  ОСОБА_1  адміністративної відповідальності за допущене правопорушення.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що усне клопотання ОСОБА_1 про фіксацію судового засідання було проігноровано судом не є слушними, оскільки зі змісту оскаржуваної постанови не підтверджується звернення ОСОБА_1 до суду з відповідним клопотанням. Дана обставини підтверджується і відповіддю судді місцевого суду від 8 квітня 2026 року на заяву ОСОБА_1 (а.с.36).
Суддя апеляційного суду погоджується з доводами захисника про те, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути єдиним доказом вини особи, разом з цим по даній справі наявні і інші докази, які в сукупності з відомостями, викладеними в протоколі поліцейського, підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Одночасно суддя апеляційного суду відмічає, що у відповідності до національного законодавства протокол про адміністративне правопорушення, в силу положень статті 251 КУпАП, хоча і означений у якості доказів вчинення такого правопорушення при розгляді судом справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності, які є предметом оцінки суду, однак відображені в протоколі відомості підлягають оцінці через призму дослідження доказів.
Має бути врахована практика Європейського суду з прав людини, відповідно до якої при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення вини «поза розумним сумнівом» (рішення ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» (Korobov v. Ukraine), заява №39598/03) Одночасно, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. The United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».
У даному випадку відомості, відображені в протоколі про адміністративне правопорушення, підтверджуються доказами, які слід визнати належними, допустимими, які узгоджуються між собою.
Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, повністю відповідають фактичним обставинам справи, а суддя прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах, встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчинених правопорушень, які стосується безпеки дорожнього руху і є грубим.
У рішенні по справі "О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Отже ОСОБА_1 , реалізуючи своє право керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, тому визнаються необґрунтованими.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справа переглянута в межах апеляційної скарги.
Істотних порушень законодавства, що тягнуть скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.294 КУпАП, суддя апеляційного суду,-
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Пантюшенка Олександра Олександровича, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Запорізького районного суду Запорізької області від 7 квітня 2026 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького 
апеляційного суду     В.Я. Рассуждай
Дата документу  Справа № 317/1200/26