Справа №751/151/26
Провадження №2-о/751/63/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 травня 2026 року місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

у складі: головуючого-судді Топіхи Р.М.,
за участю:
секретаря судового засідання Островської А.С.,
заявника ОСОБА_1 , 
представника заявника – адвоката Шипотіло С.О.,
представників Чернігівської міської ради Солончевої О.П. та
Мурзенок К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Чернігівська міська рада, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини,
ВСТАНОВИВ:
І. Стислий виклад позиції заявника.
Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт його постійного проживання разом з батьком, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер
 ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини за адресою: 
АДРЕСА_1 .
Заява обґрунтована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла матір заявника ОСОБА_3 , 1946 року народження. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складалася з квартири АДРЕСА_2 . Хоча матір заявника і мала у власності вказану квартиру, проте з 2002 року і на дату своєї смерті проживала разом зі своїм чоловіком та батьком заявника ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_3 , власником якої був останній на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 04 жовтня 2002 року, посвідченого Першою чернігівською державною нотаріальною конторою.
Після відкриття спадщини після смерті матері, заявником у встановлений чинним законодавством строк була подана заява про прийняття спадщини, а згодом і отримано свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру за адресою: АДРЕСА_4 , яке було посвідчене приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Бондар М.К. та видане заявнику 03 квітня 2020 року.
Після смерті матері заявника, батько майже півтора роки проживав один, а 01 січня 2021 року заявник оселився у належній йому на праві власності квартирі, у якій проживає і по теперішній час.
ІНФОРМАЦІЯ_2 батько заявника помер, однак ще за свого життя
11 липня 2016 року склав на користь заявника заповіт, про який заявник дізнався від свого батька лише у 2022 році, коли він повідомив заявника про те, що 20 січня 2022 року він склав інший заповіт на користь заявника.
Також у 2022 році батько заявника повідомив останньому, що нотаріусом йому було роз`яснено про прийняття спадщини не тільки протягом шестимісячного строку з дати відкриття спадщини, тому заявник не звертався із заявою про прийняття спадщини.
Перед зверненням до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, заявник, враховуючи те, що реєстрація його місця проживання відмінна від реєстрації місця проживання його батька, з метою надання доказів фактичного проживання з батьком на день його смерті, 02 грудня 2025 року отримав Акт про проживання особи без реєстрації, однак після перевірки наданих документів, нотаріус повідомив, що строк прийняття спадщини тривав з 05 січня 2023 року по 05 липня 2023 року, до того ж, реєстрація місця проживання заявника відмінна від реєстрації місця проживання його батька, а тому єдиною підставою для видачі свідоцтва про право на спадщину, буде надання судового рішення щодо встановлення факту проживання з ОСОБА_2 на момент його смерті
 ІНФОРМАЦІЯ_2 . За викладених обставин заявник вимушений звернутися до суду з даною заявою.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі.
Ухвалою судді від 07 січня 2026 року заяву залишено без руху.
Після усунення недоліків, зазначених в ухвалі від 07 січня 2026 року, ухвалою судді від 20 січня 2026 року прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.
Заявник та його представник у судовому засіданні заяву підтримали та просили її задовольнити.
Представник Чернігівської міської ради в судому засіданні зазначила, що подана заява обґрунтована та підтверджена доказами, просила прийняти законне та обґрунтоване рішення. Послалась на письмові пояснення, подані до суду 11 лютого 2026 року (а.с. 34-36).
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 зазначив, що знає ОСОБА_1 біля 10 років, спілкуються з ним. ОСОБА_1 раніше проживав на АДРЕСА_5 , а років 4-5 тому звернувся, щоб перевезти речі на
 АДРЕСА_6 , оскільки переїхав до батька, жили вони разом дружньо. Свідок зазначив, що допомагав ОСОБА_1 ховати його батька.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Відповідно до копії свідоцтва про народження ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 . Батьками зазначені: у графі батько – ОСОБА_2 , у графі мати – ОСОБА_3 (а.с.6).
Мати заявника ОСОБА_3 померла 
ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 7).
Батько заявника ОСОБА_2 помер 
ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 12).
Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 03 квітня 2020 року спадкоємцем майна ОСОБА_3 є її син – ОСОБА_1 (а.с. 8).
Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від
04 жовтня 2002 року спадкоємцем майна ОСОБА_5 є ОСОБА_2 (а.с. 9).
11 липня 2016 року ОСОБА_2 склав заповіт, яким належну йому на праві приватної власності квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , заповів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 10). 
20 січня 202 року ОСОБА_2 склав заповіт, яким належну йому земельну ділянку, площею 0,0629 га, кадастровий номер: 7410100000:01:043:0287, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_7 заповів ОСОБА_1 ,
 ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 11). 
Згідно довідки Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради від 28 жовтня 2021 року № 17631 ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 (а.с. 4 зворот).
Відповідно до акта про проживання без реєстрації від 02 грудня
2025 року складеного у присутності майстра відділу з обслуговування житлового фонду №1 комунального підприємства «Новзаводське» Чернігівської міської ради Салтан Н.І. та підписаного сусідами ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , 1974 року народження, який зареєстрований за адресою: 
АДРЕСА_4 , проживає без реєстрації за адресою: 
АДРЕСА_1 , з 01 січня 2021 року і по теперішній час (а.с. 5, 64).
Нотаріально посвідченими заявами від 23 квітня 2026 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтвердили, що ОСОБА_1 , на день смерті ОСОБА_2 , фактично проживав разом з ним за адресою: АДРЕСА_1 , здійснював догляд, а також підтвердили, що Акт про проживання особи без реєстрації від 02 грудня 2025 дійсно підписаний ними особисто (а.с. 65, 66).
З відповіді приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Белової О.С. від 17 грудня 2025 року вбачається, що ОСОБА_1 було повідомлено, що статтею 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Строк для прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 тривав з 05 січня 2023 року по ІНФОРМАЦІЯ_6 . Відповідно до витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 83528032 від 08 грудня 2025 року, який міститься у спадковій справі №66/2025 спадкова справа після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 - не заводилась до ІНФОРМАЦІЯ_7 . Крім того зазначено, що померлий ОСОБА_2 на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 , а відповідно місцем реєстрації проживання ОСОБА_1 була адреса: АДРЕСА_4 (а.с. 14).

ІV. Норми права, які застосував суд, та оцінка аргументів сторін.
Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та статтею 8 Конституції України гарантовано кожному право звернення до суду за захистом конституційних прав і свобод людини і громадянина.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
У відповідності до положень ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до положень статей 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 2 ст. 1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця.
Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).
При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.
Згідно з пп. 4.10 п. 4 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.
В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини. Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.
Як випливає із пп. 3.22 п. 3 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.
Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.
Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження – це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Частиною 1 ст. 294 ЦПК України визначено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.
Судом встановлено, що заявнику необхідно встановити факт постійного спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для оформлення права на спадщину, отже встановлення факту проживання заявника з батьком на момент його смерті породжує юридичні наслідки, оскільки з визначенням їх спільного проживання законодавство пов`язує прийняття спадщини, при цьому, спір про встановлення даного факту відсутній.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про задоволення заяви, оскільки встановлення цього факту породжує для заявника юридичні наслідки, від яких залежать його майнові права на спадщину, і даний факт інакше як у судовому порядку встановити неможливо.

На підставі викладеного та керуючись статтями 10, 23, 81, 258, 259, 263-268, 273, 293, 294, 315-319 ЦПК України, суд, 
УХВАЛИВ:
Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини задовольнити. 
Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 ,
 ІНФОРМАЦІЯ_5 , на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем ОСОБА_2 , який помер 
ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою:  АДРЕСА_1 .
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заявник: ОСОБА_1 (місце реєстрації: 
АДРЕСА_8 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_9 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Заінтересована особа: Чернігівська міська рада (місцезнаходження: 14000, м. Чернігів, вул. Магістратська, буд. 7, код ЄДРПОУ 34339125)

Суддя:        Р.М.Топіха