Справа № 457/1701/25
провадження №2-о/457/14/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

26 березня 2026 року м. Трускавець
Трускавецький  міський суд Львівської області
в складі головуючого - судді Марчука В.І., 
секретар судового засідання Ярова О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Трускавці в режимі відеоконференції цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа: Західне міжрегіональне управління ДМС України,
за участю заявника ОСОБА_1 ,
представника заявника – адвоката Галишина А.В.,
представника заінтересованої особи Бути Н.І.,-
в с т а н о в и в:
Представник заявника ОСОБА_1 – адвокат Галишин А.В. звернувся з заявою до Трускавецького міського суду Львівської області про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просив встановити юридичний факт а саме особу заявника як ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м.Київ, громадянство України, українки за національністю. Вимоги обгрунтовані тим, що заявниця народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Києві, на момент 24 серпня 1991 року перебувала з батьками в Україні. Батьки розлучились і заявницю виховувала бабуся, яка померла у 2016 році. Відсутність прописки за місцем проживання стало перешкодою для отримання паспорту і тому до 18 років не був зроблений паспорт. В подальшому цей процес ще більше ставав складнішим. Навчалась вдома, школу не відвідувала, однак закінчила курси іноземних мов у Києві, курси масажу, курс декоративно – художньої вишивки, закінчила модельну школу. В подальшому мати заявниці виїхала за кордон та не подала документи на виготовлення паспорту. З метою укладення шлюбу, ОСОБА_1 звернулась в ДМС для виготовлення паспорту громадянина України де їй рекомендовано було для підтвердження громадянства звернутись до суду. Те що ОСОБА_1 належить до громадянства України підтверджується її свідоцтвом про народження, де батьком зазначено ОСОБА_2 як «українець» та мати – «українка». 
Ухвалою суду від 07 листопада 2025 року дану заяву прийнято до розгляду відкрито окреме провадження в цивільній справі.
11 березня 2026 року на адресу суду надійшли письмові пояснення представника заінтересованої особи: Західне міжрегіональне управління ДМС України – Бути Н.І. в якому просила суд врахувати такі пояснення та прийняти рішення відповідно до чинного законодавства. Вказує, що заявниця звернулась до Дрогобицького відділу ДМС щодо оформлення паспорта громадянина України повідомивши що має свідоцтво про народження, її батьки є громадянами України так зазначено у свідоцтві, однак у свідоцтві що видане повторно у графі громадянство у батька стоїть прочерк. Заявницею не надано жодного доказу, який би підтверджував факт навчання у конкретному навчальному закладі. З 2015 року заявниця безперешкодно могла оформити собі паспорт громадянина України, але чомусь це не зробила. Відділом ДМС не вдалося встановити особу ОСОБА_1 , оскільки надані відомості та документи не дозволили однозначно ідентифікувати особу заявниці.  
Представник заявниці – адвокат Галишин А.В. в суді зазначив, що з метою виготовлення документу заявниця звернулась в ДМС, однак їй було відмовлено та запропоновано звернутись до суду для встановлення факту. Наголошує, що саме в паспорті матері заявниці міститься вклеєне фото її дитини і це є ОСОБА_1 . У заявниці є свідоцтво про народження дитини, а тому просить заяву задоволити в повному обсязі.
Заявниця в суді підтримала думку свого захисника та просила задоволити заяву.
Представник заінтересованої особи: Західне міжрегіональне управління ДМС України – Бута Н.І. у судовому засіданні зазначила, що ОСОБА_1 звернулась до ДМС з метою оформлення їй паспорту громадянина України. На момент звернення вона досягла 18 років і таке питання регулюється Постановою КМУ №302. Дана особа не надала жодного документу, який би підтверджував що вона є саме тією особою, тому було проведено процедуру ідентифікації особи. ДМС було надіслано запити у різні державні органи але таку особу неможна було встановити. Стосовно доводів, які надала заявниця у ДМС, то наголошує, що дитина навіть перебуваючи на домашній формі навчання мала перебувати на обліку в освітній установі. Твердження матері, щодо неможливості на той час прописки дитини за її місцем реєстрації, то таке немає жодного законного обгрунтування та нічим не підтверджені. Заявниця весь цей час жодного документу не оформляла, жодних відомостей що саме ця особа є ОСОБА_1 . Просить при прийнятті рішення врахувати пояснення та прийняти рішення згідно чинного законодавства.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_3 зазначив, що знайомий з ОСОБА_1 з 2019 року. Він проводить заняття з гімнастики де і познайомились з ОСОБА_1 .. В 2022 році під час повномасштабного вторгнення ОСОБА_1 переїхала з м.Києва до м.Трускавця і вони разом проживають. ОСОБА_1 народилась в 1989 році, навчалась в Києві. Бачив її дитячі фото, а також її документи про навчання на різних курсах, а тому підтверджує що саме ця особа є ОСОБА_1 .
В судовому засіданні свідок ОСОБА_4 підтвердила факт того, що заявник народжена ІНФОРМАЦІЯ_2 в Києві. Познайомилась з її сином і з 2022 року зустрічаються. ОСОБА_1 займається англійською мовою, бачила документ про проходження нею курсів іноземних мов.
Вислухавши пояснення учасників справи, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає до задоволення виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з ч. 1 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Частиною 2 статті 315 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 07 липня 1995 року «Про практику розгляду судами справ щодо встановлення неправильності запису в актах громадянського стану» зазначено, що при розгляді таких справ слід враховувати, що в актових записах про народження повинні міститись відомості про національність батьків, а якщо їх не було внесено чи неправильно зазначено то такий актовий запис має бути доповнено відповідно до рішення суду. Питання щодо національності батьків, суд вирішує на підставі письмових та інших доказів. При вирішенні факту щодо неправильності запису про національність батьків слід враховувати, що згідно Указу Президента України від 31 грудня 1991 року «Про порядок зміни громадянами України національності» у паспорт громадянина вносяться відомості про національність відповідно до національності одного із батьків.
Згідно зі ст. 11 Закону України «Про національні меншини в Україні», громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається.
Статтею 300 Цивільного кодексу України визначено, що фізична особа має право на індивідуальність. Фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства.
Зі змісту вказаних статей, а також роз`яснень, викладених у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", вбачається, що в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; із заяви про встановлення факту не вбачається спору про право; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Як вбачається із копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (відновлене), виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Дніпровського району м. Києва 24 січня 1997 року, ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками є ОСОБА_2 - українець та ОСОБА_5 - українка.
Як вбачається із свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , повторно виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві 27 червня 2025 року, ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 у м.Києві, її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_5 .
Згідно акту про фактичне проживання особи №1 від 09 жовтня 2025 року ОСББ «Черемшина-73», ОСОБА_1 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з нею проживають ОСОБА_6 – свекор, ОСОБА_4 – свекруха, ОСОБА_3 – чоловік.
Згідно свідоцтва Товариства «Знання» України Дніпровської районної організації м.Києва від 19 березня 2003 року №32, таке видане ОСОБА_1 , яка закінчила повний курс за програмою – лікувальна справа.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулась до Дрогобицького відділу ДМС з метою оформлення паспорта громадянина України.
Згідно відповіді начальника Дрогобицького відділу ДМС від 18 вересня 2025 року на звернення ОСОБА_1 , повідомлено, що оформлення паспорта громадянина України здійснюється відповідно до вимог постанови КМУ від 25 березня 2015 року №302 та повідомлено, що за результатами перевірки особу заявниці ОСОБА_1 не встановлено і тому рекомендовано звернутись до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.
Згідно із підпунктом «а» пункту 1 частини першої статті 13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», паспорт громадянина України відноситься до документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, і оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Єдиного державного демографічного реєстру.
Частиною першою статті 4 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» передбачено, що Єдиний державний демографічний реєстр ведеться з метою ідентифікації особи для оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсними та знищення передбачених цим Законом документів. Єдиний державний демографічний реєстр у межах, визначених законодавством про свободу пересування та вільний вибір місця проживання, використовується також для обліку інформації про реєстрацію місця проживання чи місця перебування.
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 3 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» ідентифікація особи - встановлення особи шляхом порівняння наданих даних (параметрів), у тому числі біометричних, з наявною інформацією про особу в реєстрах, картотеках, базах даних тощо.
Відповідно до частини другої статті 21 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» від 20.11.2012 №5492-УІ оформлення, видача, обмін паспорта громадянина України, його пересилання, вилучення, повернення державі та знищення здійснюються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Так, Постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 №302 затверджено Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України (далі - Порядок №302).
Пунктом 1 Порядку №302 визначено, що паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.
Документи для оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обміну паспорта подаються до центрів надання адміністративних послуг, державного підприємства, що належить до сфери управління ДМС, і його відокремлених підрозділів (далі - уповноважені суб`єкти), територіальних органів та територіальних підрозділів ДМС (пункт 19 Порядку №302).
В свою чергу, пунктом 16 Порядку №302 передбачено, що ДМС має право отримувати інформацію про особу з наявних державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій, в обсязі, необхідному для ідентифікації особи у зв`язку з оформленням (у тому числі замість втраченого або викраденого), обміном паспорта.
Абзацом 2 пункту 24 Порядку №302 встановлено, що у разі виявлення факту подання не всіх необхідних документів або подання документів, оформлення яких не відповідає вимогам законодавства, територіальний орган ДМС/територіальний підрозділ ДМС, уповноважений суб`єкт інформує заявника про відмову в прийнятті документів із зазначенням підстав такої відмови. За бажанням заявника відмова надається в письмовому вигляді.
В абзаці третьому пункту 43 Постанови за відсутності документів з фотокарткою/відцифрованим образом обличчя особи, отриманих з державних, єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій, та за результатами перевірок, за якими особу не ідентифіковано, проводиться процедура встановлення особи шляхом опитування свідків.
Свідками можуть бути дієздатні один із членів сім`ї особи (у тому числі колишня дружина/чоловік) чи її родич або сусіди (не менше двох), які досягли 14-річного віку та мають документи, що посвідчують особу, які підлягають обов`язковому пред`явленню. Для підтвердження сімейних (родинних) відносин подаються документи, що посвідчують відповідні факти (свідоцтво про шлюб, свідоцтво про розірвання шлюбу, свідоцтво про народження, рішення суду та інші документи).
У разі відсутності документів, що підтверджують сімейні (родинні) відносини, такі відомості перевіряються за наявними даними державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій. Для підтвердження зареєстрованого місця проживання сусіди особи подають довідку про реєстрацію місця проживання, видану органом реєстрації в установленому законодавством порядку, а в разі її відсутності такі відомості перевіряються за наявними даними відомчої інформаційної системи ДМС (для осіб, яким оформлено документи з використанням засобів Реєстру із внесеною до них інформацією про зареєстроване місце проживання) або за відомостями, внесеними до документа, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України чи її спеціальний статус. За результатами опитування свідків складається акт встановлення особи за формою, встановленою МВС.
Після прийняття до розгляду заяви-анкети та доданих до неї документів працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС здійснює заходи з ідентифікації особи, на ім`я якої оформляється паспорт (пункт 72 Порядку №302).
Згідно пункту 100 Порядку №302 територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС має право відмовити особі в оформленні або видачі паспорта, якщо: 1) особа не є громадянином України; 2) особа вже отримала паспорт (у тому числі паспорт зразка 1994 року), який є дійсним на день звернення (крім випадків обміну паспорта у зв`язку з виявленням помилки в інформації, внесеній до нього; звернення для обміну протягом одного місяця до дати закінчення строку дії паспорта; непридатності для подальшого використання); 3) дані, отримані з баз даних Реєстру, картотек, не підтверджують надану заявником інформацію; 4) за видачею паспорта звернувся законний представник, який не має документально підтверджених повноважень на отримання паспорта; 5) особа подала не в повному обсязі документи та інформацію, необхідні для оформлення і видачі паспорта; 6_ особу не встановлено за результатами проведення процедури встановлення особи.
Отже, наведені норми Порядку №302 свідчать, що існує певна процедура оформлення органами ДМС паспорта громадянина України, яка включає розгляд заяви-анкети, приймання документів від заявника, ідентифікацію особи та перевірку факту належності особи до громадянства України і прийняття відповідного рішення.
Стаття 10 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр» і постанова Кабінету міністрів України № 745 від 26 жовтня 2016 року, якою затверджено Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України (п. 6), визначають, що у разі неможливості встановити особу за визначеною процедурою встановлення особи, особа встановлюється за рішенням суду про встановлення факту, що має юридичне значення для видачі документу, що посвідчує особу та її громадянство України.
Відповідно п. п. 6 п. 35 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 № 302 заявник для оформлення паспорту подає такі документи: рішення суду про встановлення особи (для осіб, яких не було встановлено за результатами проведення процедури встановлення особи).
Тобто, згідно до вимог вищевказаного законодавства України, вбачається, що у разі, якщо Державна міграційна служба України не змогла встановити особу заявника після проведення процедури ідентифікації, то встановлення такого факту проводиться у судовому порядку. До місцевого загального суду подається заява про встановлення факту, що має юридичне значення, для видачі документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України. Основними документами, які дозволяють особі звернутися до суду, мають бути свідоцтво про народження особи та рішення Державної міграційної служби України про неможливість встановити особу після проведення процедури ідентифікації.
Відповідно до вищевказаних нормативних актів, основними документами, які дозволяють особі звернутися до суду, мають бути свідоцтво про народження особи та рішення ДМС України про неможливість встановити особу після проведення процедури ідентифікації.
Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 19.10.2022 року у справі № 511/409/20 (провадження № 61-20060св21) та 08.10.2025 року у справі № 522/8357/23 (провадження № 61-10418св24)».
У своїй заяві до суду заявник має вказати, який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують цей факт (показання свідків, біографічні дані заявника та будь-які документи, які надають можливість перевірити інформацію щодо його особи).
Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 02 вересня 2020 року у справі № 366/474/19, від 19 жовтня 2022 року у справі № 511/409/20, від 16 листопада 2022 року у справі № 755/16248/18.
З огляду на зазначене, враховуючи, що під час судового розгляду встановлено, що заявницею у справі згідно, вищевказаних документів, є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м.Київ, українка за національністю, що підтверджено окрім наявних у справі правовстановлюючих документів, показами свідків, і даний факт має для заявника юридичне значення, оскільки дозволяє звернутися до органу Державної міграційної служби України задля вирішення питання щодо оформлення паспорта громадянина України, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 263-265, 268 ЦПК України, суд,-
у х в а л и в:
Заяву  ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа: Західне міжрегіональне управління ДМС України– задовольнити.
Встановити юридичний факт, а саме особу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м.Київ, громадянку України, українку за національністю.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасники справи, яким повне рішення не було вручено у день його проголошення, мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення їм повного рішення суду.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. 
Заявник:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 . 
Заінтересована особа: Західне міжрегіональне управління ДМС України, код в ЄДРПОУ 45870769, юридична адреса: 79007, Львівська область, м.Львів, вул. С.Стрільців,11.
Суддя:	  	В.  І.  Марчук