Номер провадження: 33/813/1072/26
Номер справи місцевого суду: 498/1111/25 
Головуючий у першій інстанції Чернецька Н. С. 
Доповідач Комлева О. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді - Комлевої О.С.,
за участю секретаря судового засідання Громовенко А.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про поновлення строку та апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 на постанову Великомихайлівського районного суду Одеської області від 14 липня 2025 року,
в с т а н о в и в :

Короткий зміст оскаржуваної постанови суду першої інстанції.
ПостановоюВеликомихайлівського районного суду Одеської області від 14.07.2025 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500,0 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 665,60 грн.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
Не погоджуючись із вказаною постановою Великомихайлівського районного суду Одеської області від 14.07.2025 року, особою, яка притягується до адміністративної відповідальності подано апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати та провадження у справі закрити. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що при винесені оскаржуваної постанови судом не враховано порушення вимог щодо оформлення матеріалів справи, зокрема протоколу про адміністративне правопорушення, який не складався в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ним не підписувався та копія не вручалася. 
Також апеляційна скарга містить клопотання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності про поновлення пропущеного строку апеляційного оскарження.

Висновки за результатами розгляду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження
Дослідивши клопотання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності про поновлення строку на апеляційне оскарження та матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.
Відповідно до положень ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Вирішуючи питання щодо можливості поновлення пропущеного процесуального строку, суд має зважати на причини, які слугували перешкодами у реалізації особою права на апеляційне оскарження. Поважними причинами слід вважати лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, яка подала апеляційну скаргу, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Обов`язок доведення поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення покладено на особу, яка звертається з апеляційною скаргою.
Чинні норми КУпАП в частині права на оскарження постанови судді місцевого суду є гарантією забезпечення захисту прав і законних інтересів учасників судового розгляду і за аналогією з правом особи на доступ до суду, закріпленим у пункті 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, визначають порядок реалізації цього права, його законну мету.
Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому, що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.
Оскаржувану постанову ухвалено судом першої інстанції 10.11.2025 року без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Звертаючись до суду із апеляційною скаргою, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Великомихайлівського районного суду Одеської області від 14.07.2025 року.
З матеріалів справи вбачається, що розгляд справи по суті в суді першої інстанції та ухвалення оскаржуваної постанови відбулося за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. При цьому, в матеріалах справи відсутні відомості щодо належного повідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності відповідно до положень ст. 277-2 КУпАП про дату, час та місце розгляду справи по суті. 
Окрім наведеного, матеріали справи також не містять відомостей щодо направлення ОСОБА_1 копії оскаржуваної постанови із зазначенням дати направлення та отримання такої.
Апеляційну скаргу подано за допомогою підсистеми Електронний Суд 22.04.2026 року.
Таким чином, з огляду на викладене в своїй сукупності, апеляційний суд приходить висновку, що, враховуючи здійснення розгляду справи в суді першої інстанції за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а також відсутність в матеріалах справи відомостей щодо повідомлення особи про дату, час та місце розгляду справи, а також відомостей щодо направлення та отримання особою копії оскаржуваної постанови суду, апеляційний суд вважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження та забезпечити ОСОБА_1 право на доступ до правосуддя.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
В судове засідання 20.05.2026 року особа, яка притягується до адміністративної відповідальності не з`явилася. 
Про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином (а.с. 31). 
Будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи або розгляду справи за відсутності на адресу апеляційного суду не надходило.
Положеннями ст. 268 КУпАП передбачено, що під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. При цьому, згідно ч. 2 ст. 268 КУпАП, положення ст. 130 КУпАП не входить до переліку правопорушень при розгляді справ про яке передбачена обов`язкова участь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Суд вважає, що на стадії апеляційного перегляду оскарженого рішення, судом були створені всі можливі та необхідні умови для реалізації права учасників на доступ до правосуддя. Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.
У своїх рішеннях Європейський Суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
З огляду на вищевикладене, апеляційний суд, вважає за необхідне розглядати дану справу про адміністративне правопорушення за відсутністю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , зважаючи на встановлені положеннями ст. 277 КУпАП строки розгляду справ про адміністративні правопорушення.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.
У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
За положеннями ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно положень ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).
Статтею 280 КУпАП передбачено, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Приймаючи оскаржувану постанову щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, суд першої інстанції виходив із того, що вина особи підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ПдРУ № 004855Е від 02.07.2025 року, довідкою про результати проведення перевірочних заходів та письмовими поясненнями ОСОБА_1 .
З огляду на наявні встановлені судом першої інстанції обставини справи та в подальшому досліджені апеляційним судом, судом першої інстанціях в повній мірі дотримано вищенаведені вимоги КУпАП та як результат винесено законну та обґрунтовану постанову щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції з огляду на наступне.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ПдРУ № 004855Е ОСОБА_1 02.07.2025 року близько 03 год 20 хв на північній околиці с. Олег, Роздільнянського району Одеської області на відстані до 1300 метрів від лінії державного кордону України із громадянином України ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 намагався перетнути державний кордон поза пунктами пропуску через державний кордон на вихід з України в Республіку Молдова, на напрямку с. Олег (Україна) – с. Ближній Хутір (Республіка Молдова) в пішому напрямку, з документами, що посвідчують особу, чим порушив вимоги ст. 9 ЗУ «Про державний кордон України», тобто вчинив правопорушення передбачене ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.
Статтею 9 ЗУ «Про державний кордон України» визначено, що перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. Порушенням державного кордону України є також перетинання його будь-якими технічними або іншими засобами без відповідного на те дозволу чи з порушенням встановленого порядку.
За положеннями ст. 204-1 КУпАП відповідальність передбачена за перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.
Відповідно до ч. 2 ст. 204-1 КУпАП відповідальність настає у випадку вчинення тих самих дій, вчинених групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.
Як правильно встановлено судом першої інстанції наведені в протоколі обставини подій підтверджуються матеріалами справи, а саме рапортом працівника прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) згідно якого 02.07.2025 року близько 03 год 20 хв на напрямку н.п. Олег (Україна) – н.п. Ближній Хутір (Республіка Молдова) в районі пп/зп 0481 на відстані до 1300 м від лінії державного кордону України виявлено 4 громадянин України, в тому числі й ОСОБА_5 , а також доповідною запискою за результатами проведення перевірочних заходів та письмовими пояснення безпосередньо вказаних осіб і безпосередньо ОСОБА_1 , який повідомив про намір перетину державного кордону поза межами пунктів пропуску. 
Вказані обставини подій особою, яка притягується до адміністративної відповідальності в апеляційній скарзі не заперечуються та не оскаржуються.
Доводи апеляційної скарги в свою чергу ґрунтуються виключно на твердженнях щодо порушення вимог оформлення протоколу, а саме складення такого за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ним не підписувався та копія не вручалася, які спростовуються наявними матеріалами справи про адміністративне правопорушення, а саме безпосередньо самим протоколом, який містить підпис ОСОБА_1 про ознайомлення з його змістом та отримання примірника (а.с. 1 зворот). Окрім того в матеріалах справи також наявні надані особою письмові пояснення по суті подій, надані 02.07.2025 року, тобто безпосередньо в день складення вказаного протоколу про адміністративне правопорушення, із визнанням своєї вини у вчиненні даного правопорушення. 
Будь-яких доказів в розумінні положень ст. 256 КУпАП на підтвердження наведених в апеляційній скарзі тверджень особою, яка притягується до адміністративної відповідальності не надано та до матеріалів справи не долучено.
За положеннями п. 4 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, оскільки наведені скаржником доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи та не спростували правильні по суті висновки суду першої інстанції, будь-яких інших скаржником не наведено, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність в даному випадку правових підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування або зміни постанови суду.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 251, 280, 283, 294 КУпАП України, Одеський апеляційний суд,
п о с т а н о в и в :

Клопотання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 – задовольнити.
Поновити особі, яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови Великомихайлівського районного суду Одеської області від 14 липня 2025 року.
Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Постанову Великомихайлівського районного суду Одеської області від 14 липня 2025 року – залишити без змін.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови складений 28 травня 2026 року.

Суддя О.С. Комлева