Справа № 585/1977/26 
Номер провадження 2-а/585/14/26 

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 червня 2026 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області у складі: 
головуючої судді - Машини І.М.,
секретаря судового засідання - Коваль К.І.,
сторін по справі:
представника позивача - Наумової І.М.,
представника ГУНП в Сумській області - Каракуц М.Ю.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження позовну заяву ОСОБА_1 , представником якого є адвокат Наумова Інна Михайлівна до поліцейського РВП ГУНП в Сумській області старшого сержанта поліції Каплуна Валерія Володимировича, Головного управління Національної поліції в Сумській області про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення,
встановив:
Представник ОСОБА_1 – адвокат Наумова І.М. звернулася до суду з позовом до поліцейського РВП ГУНП в Сумській області старшого сержанта поліції Каплуна Валерія Володимировича, Головного управління Національної поліції в Сумській області про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення.
Свої вимоги сторона позивача мотивує тим, що 08.05.2026 року о 09 год. 13 хв. поліцейський Роменського РВП ГУНП в Сумській області Каплун В.В. склав відносно ОСОБА_1 постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі за ч.2 ст. 126 КУпАП та визначив адміністративне стягнення у вигляді штрафу на суму 3400 грн. В постанові зазначено, що 08.05.2026 року о 09 год. 07 хв. в м.Ромни по вул.. Г.Нудьги водій керуючи ТЗ не маючи посвідчення водія на право керування ТЗ відповідної категорії, дане порушення зафіксовано на нагрудну бодікамеру, чим порушив п.2.1 а ПДР. ОСОБА_1 їхав на електричному скутері потужністю 1200 Вт, який відноситься до електроскутерів потужністю до 3 кВт та не потребує наявності посвідчення водія. Про зазначені обставини він повідомляв працівників поліції, а саме: його електроскутер має потужність менше 3 кВт, не належить до категорії механічних транспортних засобів та відповідно не передбачає необхідності йому (Чернуха) мати при собі посвідчення водія. Отже, оскільки електроскутер, яким управляв Чернуха С.В., за своїми технічними характеристиками не можна прирівнювати до мопедів або інших механічних транспортних засобів з електродвигуном потужністю від 3 кВт, вимоги, які встановлені для водіїв механічних транспортних засобів, не можуть бути застосовані до даного електроскутера. Ураховуючи, що адміністративну відповідальність за порушення вимог п.2.1 .а. ПДР може нести виключно водій механічного транспортного засобу, до якого його електроскутер не належить, ОСОБА_1 не може бути суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 126 КУпАП. Тому просила скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 7157480 від 08.05.2026, складену поліцейським Роменського районного відділення поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області Каплун Валерієм Володимировичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі 3400 гривень та закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 126 КУпАП .
19.05.2026 відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.18).
29.05.2026 року до суду надійшов відзив представника відповідача -2, в якому вказано, що 08.05.2026 року близько 09 год. 00 хв. було виявлено рух мопеда, водій якого перебував без шолома. Зупинивши даний транспортний засіб поліцейський представився , повідомив про відео фіксацію, причину зупинки та суть скоєного правопорушення. В ході спілкування виявилося, що водій ОСОБА_1 керує мопедом з електричним двигуном потужністю до 4 кВт та не має посвідчення водія категорії А1. відповідно до п.1.13 ПДР України вказаний транспортний засіб відноситься до категорії А1, тому було прийнято рішення про складання відносно ОСОБА_1 постанови про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 126 КУпАП. Позивачу було роз`яснено права та обов`язки. Тому просила у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі. 
03.06.2026 року від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якому просила позовні вимоги задовольнити, посилаючись на те, що вважає наведені у відзиві доводи представника відповідача необґрунтованими та такими, що не спростовують вимоги позову. Відзив фактично ґрунтується на твердженні відповідача про те, що транспортний засіб яким керував позивач, є мопедом категорії А1 та потребує наявності посвідчення водія відповідно категорії. Проте такі доводи не підтверджені належними та допустимими доказами і фактично не відповідають дійсності. З матеріалів справи вбачається, що електродвигун скутера яким керував позивач має потужність 1200 Вт. У відзиві відповідач посилається лише на власне твердження про те, що транспортний засіб позивача має потужність «до 4 кВт». При цьому не наведено жодного документа виробника, сертифіката відповідності, технічного паспорта, експертного висновку чи іншого належного доказу, який би підтверджував потужність електродвигуна понад 3 кВт. Натомість подані позивачем документи підтверджують потужність електродвигуна 1200 Вт (1,2 кВт), тобто менш ніж 3 кВт. Відповідач не надав жодного доказу, який би спростовував зазначені документи. Посилання відповідача на відеозапис також не підтверджує наявності у транспортного засобу потужності понад 3 кВт, оскільки з відеозапису неможливо встановити технічні характеристики електродвигуна. Незважаючи на те, що відповідач стверджує правомірність своєї позиції, жодного доводу такої правомірності він не вказує, тобто описує всі норми законодавства щодо необхідності наявності посвідчення водія категорії А1 для керування мопедом з електричним двигуном до 4 кВт, однак ігнорує норму пункту 1.10 Правил дорожнього руху, відповідно до якого механічним транспортним засобом є транспортний засіб з електродвигуном потужністю понад 3 кВт та замовчує той факт, що відповідно до наданих ОСОБА_1 документів щодо технічних характеристик електроскутера FORTE Т1, керування яким він здійснював, електродвигун скутера має потужність 1,2 кВт. Більше того, зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що поліцейський не зазначив, на підставі яких саме доказів ним встановлено потужність електродвигуна транспортного засобу, не навів мотивів відхилення пояснень позивача щодо потужності двигуна 1200 Вт. Таким чином, відповідачем не доведено наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 126 КУпАП.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити посилаючись на викладені в позові та відповіді на відзив обставини. 
Представник відповідача – ГУНП в Сумській області в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та заперечувала проти їх задоволення, посилаючись на викладені у відзиві обставини. 
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. 
Заслухавши учасників справи, суд дійшов до наступного висновку.
Як встановлено судом, постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 7157480 від 08.05.2026 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 126 КУпАП та накладено штраф в розмірі 3400 грн. В постанові зазначено, що 08.05.2026 року о 09 год. 07 хв. в м.Ромни по вул.. Г.Нудьги водій керуючи ТЗ не маючи посвідчення водія на право керування ТЗ відповідної категорії, дане порушення зафіксовано на нагрудну бодікамеру, чим порушив п.2.1 а ПДР (а.с.5). 
Як вбачається з сертифіката відповідності транспортний засіб FORTE має номінальну максимальну потужність 1,2 кВт (а.с. 10).
Відповідачем надано відеозапис, з якого вбачається, що позивач керував електроскутером без мотошолома. Після зупинки позивача на вимогу працівників поліції було також з`ясовано, що позивач не має посвідчення водія відповідної категорії. Позивачу було роз`яснено суть правопорушення, його права та обов`язки, працівником поліції було здійснено розгляд справи про адміністративне правопорушення та винесено оскаржувану постанову.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Відповідно ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
Статтею 7 КАС України визначено, що суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.
В свою чергу, згідно з п.1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Статтею 248 КУпАП визначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.
За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Статтею 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Згідно ч.1 ст. 276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.
Згідно з ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно вимог ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.
Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
Частиною 1 ст.72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів),що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до пп. «а» п. 2.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306 водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Згідно ч. 2 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
У пункті 1.10 ПДР України наведені терміни, що використовуються у ПДР України та мають наступні значення:
транспортний засіб - це пристрій призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів;
механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.
З аналізу вищенаведених положень вбачається, що критерієм для розмежування понять «транспортний засіб» та «механічний транспортний засіб» є наявність двигуна внутрішнього згорання або потужність електродвигуна. При цьому, транспортний засіб з електродвигуном вважається механічним за умови, що потужність двигуна перевищує встановлену п. 1.10 ПДР України межу у 3 кВт.
Згідно з п 2.13 ПДР України транспортні засоби належать до таких категорій, зокрема:
А1 - мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб. см або електродвигун потужністю до 4 кВт;
А - мотоцикли, у тому числі з боковим причепом, та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом 50 куб.см і більше або електродвигун потужністю 4 кВт і більше.
При цьому, мопед - двоколісний транспортний засіб, який має двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт (пункт 1.10 Правил дорожнього руху).
Порівнявши поняття «транспортний засіб», «механічний транспортний засіб» та «мопед» суд дійшов висновку, що мопед є різновидом механічного транспортного засобу, який є двоколісним, має двигун внутрішнього згорання з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю від 3 до 4 кВт. Отже, електроскутер можливо прирівняти до мопеду лише за наявності у нього електродвигуна потужністю від 3 до 4 кВт.
Відповідно до наявного в матеріалах справи сертифікату відповідності транспортний засіб FORTE має номінальну максимальну потужність 1,2 кВт. Враховуючи відсутність в ПДР України визначення поняття «електроскутер», а також те, що електроскутер, яким керував позивач має електродвигун максимальною потужністю 1,2 кВт, такий транспортний засіб не може визнаватись мопедом у розумінні абз. 56 п.1.10 ПДР України.
Натомість, вимога щодо обов`язку водія мати відповідну категорію на право керування та керувати ТЗ у мотошоломі встановлена лише до водіїв механічних транспортних засобів чи мопедів, яким спірний електроскутер не є.
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позивач не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 ст. 126 КУпАП.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
За таких обставин, постанова по справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню як протиправна, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закриттю.
На підставі ч. 1 ст. 139 КАС України на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ГУНП в Сумській області, як юридичної особи, підлягає стягненню судовий збір у розмірі 665,60 грн., сплачений при зверненні до суду за подання позову.
Керуючись ч.3ст. 243, 286 КАС України, суд, -
вирішив:
Позовні вимоги ОСОБА_1 , представником якого є адвокат Наумова Інна Михайлівна до поліцейського РВП ГУНП в Сумській області старшого сержанта поліції Каплуна Валерія Володимировича, Головного управління Національної поліції в Сумській області про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.
Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №7157480 від 08.05.2026 року, складену поліцейським Роменського районного відділення поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області Каплун Валерієм Володимировичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 126 КУпАП у виді штрафу у розмірі 3400 гривень, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Сумській області (місцезнаходження: вул. Герасима Кондратьєва, 23, м. Суми, код ЄДРПОУ 40108777) на користь ОСОБА_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) витрати на сплату судового збору в сумі 665,60 грн.
Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 08.06.2026 року.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО  МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ	  І. М. Машина