ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
18005, м. Черкаси, бульвар Шевченка, 307, тел. канцелярії (0472) 31-21-49, inbox@ck.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2026 року м. Черкаси Справа № 925/331/26

Господарський суд Черкаської області у складі судді Зарічанської З.В., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, справу
за позовом фізичної особи-підприємця Калініченка Олега Івановича,
до відповідача - Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Рівер Таун",
про стягнення 118 791,17 грн.

12.03.2026 до Господарського суду Черкаської області надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця Калініченка Олега Івановича (далі - ФОП Калініченко О.І.) з вимогою стягнути з Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Рівер Таун" (далі - ЖБК "Рівер Таун") заборгованість за Договором поставки №30/03 від 30 березня 2021 року станом на 09 березня 2026 року в розмірі 118 791,17 грн, у тому числі: вартість несплаченого товару - 51 339,47 грн; неустойка (пеня, штрафи) - 51 339,47 грн; інфляційні втрати - 12 302,28 грн; 3% річних - 3 809,95 грн.
Ухвалою від 06.04.2026 суд відкрив провадження у справі №925/331/26. Постановив розпочати розгляд справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін 07.05.2026. Встановив сторонам строк для подання заяв по суті.
21.04.2026 відповідач подав відзив на позов.
06.05.2026 позивач подав відповідь на відзив.
В ухвалі про відкриття провадження у справі суд встановив для відповідача строк - протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення.
Відповідач своїм правом на подання заперечення на відповідь на відзив не скористався.
Суд здійснює розгляд справи по суті.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 30.03.2021 між ФОП Калініченко О.І. та ЖБК "Рівер Таун" укладено договір поставки № 30/03, за умовами якого постачальник зобов`язується передати покупцеві у власність, а покупець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, прийняти і оплатити наступний товар: будівельні матеріали в асортименті (товар).
Позивач стверджує, що на виконання договору він передав, а ЖБК "Рівер Таун" отримав товар на загальну суму 51 339,47 грн, а саме згідно з видатковими накладними: № 145 від 25.10.2023 на суму 6 578,44 грн; № 144 від 28.09.2023 на суму 19 230,77 грн; № 142 від 12.09.2023 на суму 7 519,24 грн; № 143 від 22.09.2023 на суму 9 240,52 грн; № 141 від 26.07.2023 на суму 8 770,50 грн. Відповідачу були надані рахунки для сплати вартості поставленого товару: № 282 від 25.10.2023; № 281 від 28.09.2023; № 280 від 22.09.2023; № 279 від 12.09.2023; № 287 від 26.07.2023.
За доводами позивача факт поставки товару також підтверджується поясненнями свідків: колишнього директора відповідача ОСОБА_1 , менеджера відділу продажу ФОП ОСОБА_2 - Захарова Д.С. та водія, який здійснював перевезення товару - ОСОБА_3 .
Разом з тим станом на дату подання позовної заяви кошти за рахунками не сплачені позивачу. Останній двічі надсилав відповідачу претензії про сплату коштів за вказаними рахунками. У відповідь на претензію, яка була надіслана у липні 2025 року на електронну адресу відповідача, останнім надано лист із проханням надати копії договору поставки № 30/03 від 30.03.2021 та видаткові накладні. Позивачем були надані відповідачу всі документи, однак питання щодо сплати коштів так і не було вирішено. В грудні 2025 року позивач надіслав відповідачу претензію на офіційну поштову адресу відповідача, проте конверт повернувся за закінченням строку зберігання. Позивач також в усній формі передав інформацію юристу відповідача, однак відповіді на свої претензії позивач так і не отримав, а кошти відповідачем сплачені не були.
У відзиві на позов відповідач зазначив, що в червні 2024 року головою ЖБК "Рівер Таун" призначено ОСОБА_4 , попередній голова кооперативу ОСОБА_1 був звільнений з займаної посади у 2024 році. З метою перевірки діяльності кооперативу щодо дебіторської заборгованості за попередні роки було виявлено боржників (власників квартир по АДРЕСА_1 ) за послуги з управління багатоквартирним будинком. Одним із таких боржників був позивач - ОСОБА_2 , власник квартири АДРЕСА_2 , з яким кооператив уклав 01.01.2022 договір про надання послуги з управління багатоквартирним будинком.
З метою стягнення заборгованості за договором від 01.01.2022 про надання послуги з управління багатоквартирним будинком, кооператив 03.06.2025 направив на адресу ОСОБА_2 рахунок на оплату на загальну суму 36 118,41 грн. ОСОБА_2 залишив вказаний рахунок без відповідного реагування, суму заборгованості не сплатив. Однак наприкінці червня 2025 на номер телефону голови кооперативу ОСОБА_4 надійшли видаткові накладні від ФОП Гвоздик А. О., які підписані Снісаренком Є. А. Оскільки зазначена заборгованість не значилася за кооперативом, голова кооперативу ОСОБА_4 просила ФОП Гвоздик А. О. надати відповідний договір, заявки ОСОБА_1 на товар тощо.
Не отримавши відповіді від ФОП Гвоздик А. О., 18.07.2025 на електронну пошту відповідача надходить вимога позивача про сплату заборгованості за поставлений товар. 21.07.2025 відповідач направив на адресу позивача лист із проханням надіслати на адресу кооперативу копії договору поставки № 30/03 від 30.03.2021 та видаткових накладних. Отримавши видаткові накладні від позивача, відповідач встановив, що видаткові накладні, надані ФОП ОСОБА_5 , та видаткові накладні, надані позивачем, містять однакові найменування товарів, номери, дати, суми. Тобто, відповідно до цих видаткових накладних вбачається, що Снісаренко Є. А. мав отримати один і той самий товар в один день від позивача та від ФОП Гвоздик А. О. Крім того, у видаткових накладних зазначаються товари: киянка гумова, шпатель, наждачний папір, валик тощо, які у діяльності кооперативу не використовуються, а будівництво блокованих будинків здійснювалося матеріальними ресурсами та інструментами генерального підрядника ТОВ "Рівер Білд".
За доводами відповідача, видаткові накладні, направлені позивачем на адресу відповідача, та ті, що додані до позовної заяви, мають неідентичні підписи отримувача товару.
Відповідач звертає увагу суду, що позивач та Гвоздик Артем Олександрович є пов`язаними особами, які відповідно до даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є співзасновниками товариства з обмеженою відповідальністю "Черкасибудкомфорт".
Щодо договору поставки № 30/03 від 30.03.2021, то відповідач зауважив, що відповідно до п. 6.1 зазначеного договору, він вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін. Наданий позивачем примірник договору поставки не містить печатки відповідача, а отже, не може створювати для відповідача будь-яких зобов`язань, оскільки є неукладеним згідно з нормами пункту 6.1 договору. На думку відповідача, видаткові накладні від ФОП Гвоздик А. О., видаткові накладні позивача та сам договір поставки були створені у 2025 році - після отримання позивачем рахунку відповідача про сплату заборгованості за послуги з управління багатоквартирним будинком. Відсутність печатки відповідача у договорі поставки та у видаткових накладних є логічною, оскільки печатка була повернута Снісаренко Є.А. кооперативу у 2024 році під час його звільнення з посади голови кооперативу.
Щодо заяв свідків, доданих до позовної заяви, то відповідач зазначив, що попри те, що минуло майже три роки, всі свідки чітко пам`ятають номери та дати видаткових накладних, а також загальну вартість товару за кожною з них, що ставить під обґрунтований сумнів реальність такої поставки. У заяві свідка ОСОБА_3 не вказано місце роботи, що є порушенням ст. 88 ГПК України, а показання свідка ОСОБА_6 не можуть братися до уваги, оскільки свідок є зацікавленою особою щодо ОСОБА_2 , адже проживає у квартирі АДРЕСА_2 , яка належить на праві власності Калініченку О. І.
Отже беручи до уваги необґрунтованість заявлених позовних вимог, відсутність договірних відносин між сторонами по справі, неотримання відповідачем товару зазначеного у видаткових накладних, відповідач просить відмовити позивачу в задоволенні позову.
У відповіді на відзив, позивач зазначив, що посилання у відзиві на ймовірне існування заборгованості за послуги з управління багатоквартирним будинком ОСОБА_2 як власника квартири АДРЕСА_1 не стосується предмету спору. Посилання відповідача на пред`явлення до нього претензій від ФОП Гвоздик А.О. також жодним чином не спростовують вимоги та обставини, викладені позовній заяві. За доводами позивача будівництво житлового комплексу потребує великої кількості будівельних матеріалів, а тому замовлення та отримання товару в один день від різних постачальників є абсолютно нормальним. Твердження відповідача про те, що вказані у видаткових накладних товари ним не використовуються виглядають абсурдно з огляду на здійснення відповідачем будівництва житла. Позивач також зауважує, що твердження відповідача, що видаткові накладні від ФОП Гвоздик А.О. та накладні позивача і договір поставки товару були створені у 2025 році є лише суб`єктивною думкою відповідача та не відповідають дійсності. 
Щодо відсутності на договорі печатки відповідача, то позивач зазначив, що її відсутність була зумовлена неуважністю сторін договору до укладених документів. Позивач не звернув увагу на відсутність печатки при його укладені, а коли тривалий час відповідач не розраховувався за товар, поставити печатку на договору вже було неможливо через конфлікт між сторонами. 
Позивач дійсно був членом кооперативу для будівництва та отримання у власність квартири, тому вважав, що будь-яких суперечностей щодо поставки та розрахунку за поставлений товар не виникне. Крім того, розуміючи, що на договорі поставки товару відсутня печатка, позивачем були надані додаткові докази - пояснення свідків на підтвердження факту укладення договору поставки та здійснення поставки товару, вказаного у видаткових накладних. Колишній директор відповідача, який здійснював замовлення і отримання товару від позивача, підтвердив ці обставини у письмовій заяві.
За доводами позивача, складення відповідачем довідки № 01/05 від 20.04.2026 про відсутність заборгованості кооперативу перед ФОП Калініченко О.І. повинно бути критично оцінене судом, оскільки інформація, вказана у ній не підтверджене бухгалтерськими звітами.
Розглянувши матеріали справи суд встановив таке.
30.03.2021 ФОП Калініченко О.І. (Постачальник) та ЖБК "Рівер Таун" (Покупець) підписали Договір поставки № 30/03 (далі - Договір).
В порядку та на умовах, визначених цим Договором, Постачальник зобов`язується передати Покупцеві у власність, а Покупець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим Договором, прийняти й оплатити наступний товар: будівельні матеріали для проведення ремонтних робіт господарським способом (надалі іменується "товар"), згідно накладних та специфікацій. (п. 1.1. Договору)
Загальна кількість товару, його часткове співвідношення (асортимент, сортамент, номенклатура), одиниці виміру товару та ціна одиниці виміру товару визначаються Сторонами в усному порядку. (п. 1.4. Договору)
Загальна ціна товару за цим Договором складає згідно виставлених рахунків. (п. 1.6. Договору)
Постачальник зобов`язується передати товар Покупцеві на протязі 3-х календарних днів від дня подачі заявки (через торгового представника Продавця або факсом). (п. 2.1.1. Договору)
Передання товару Покупцеві здійснюється у м./с м. Черкаси, вул. Хоменко 17 (надалі іменується "місце поставки"). (п. 2.1.2. Договору)
Товар вважається переданим Покупцеві з моменту його надання у розпорядження Покупця у повному обсязі у місці поставки (надалі іменується "дата поставки"). (п.2.1.3. Договору)
Покупець зобов`язується забезпечити своєчасне і належне приймання товару, що відповідає вимогам, визначеним щодо нього у цьому Договорі, і який був поставлений в порядку та на умовах, визначених у цьому Договорі. (п. 2.2.1. Договору)
Покупець зобов`язується вчинити дії, які відповідно до вимог, що звичайно ставляться, необхідні з його боку для забезпечення передання та приймання товару. (п. 2.2.2. Договору)
Приймання товару (за кількістю і якістю) здійснюється в порядку та на умовах, визначених цим Договором, та у відповідності до чинного в Україні законодавства. (п. 2.2.3. Договору)
Покупець зобов`язується сплатити загальну ціну товару на користь Продавця шляхом перерахування коштів на р/р Продавця. (п. 2.2.5. Договору)
У випадку порушення терміну (строків) оплати Товару, Покупець сплачує на користь Постачальника штраф 10% від суми неоплаченого товару за кожен випадок порушення та пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від неоплаченої в строк вартості Товару за кожен день прострочення до дати повної оплати Товару, а також додаткового 5 % від суми неоплаченого в строк Товару за кожен день прострочки до дати повного виконання зобов`язання. (п. 3.2. Договору)
Цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та його скріплення печатками Сторін. (п. 6.1. Договору)
Строк цього Договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 6.1 цього Договору, та закінчується 31 грудня 2021 р. Якщо жодна із сторін за 15 календарних днів до закінчення дії Договору не попередить письмово іншу сторону про його припинення (розірвання), то Договір автоматично пролонговується на кожен наступний календарний рік на тих же умовах. (п. 6.2. Договору)
Договір підписаний зі сторони покупця директором ЖБК "Рівер Таун" - Снісаренко Є.А. та ФОП Калініченко О.І. особисто і скріплений печаткою останнього.
Позивач поставив відповідачу товар на підставі видаткових накладних:
- від 26.07.2023 № 141 на суму 8 770,50 грн;
- від 12.09.2023 № 142 на суму 7 519,24 грн;
- від 22.09.2023 № 143 на суму 9 240,52 грн;
- від 28.09.2023 № 144 на суму 19 230,77 грн;
- від 25.10.2023 № 145 на суму 6 578,44 грн.
Вказані видаткові накладні підписані повноважним представником відповідача - Снісаренком Є.А., який згідно з інформацією, що міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, в період спірних поставок товару був керівником ЖБК "Рівер Таун" та позивачем особисто і скріплені печаткою останнього.
Відповідно до положень Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (тут і далі - у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Залежно від характеру господарської операції та технології обробки облікової інформації до первинних документів можуть включатися додаткові реквізити (печатка, номер документа, підстава для здійснення операції тощо).
Отже за загальним правилом підтвердження господарської операції є саме первинні документи бухгалтерського обліку, до яких належать усі документи в їх сукупності, складені щодо господарської операції, що відповідають вимогам закону, зокрема статті 9 Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні" та відображають реальні господарські операції.
Суд встановив, що видаткові накладні, які містяться у матеріалах справи, відповідно до вимог вищевказаного Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" містять такі обов`язкові реквізити як дату її складання; назву підприємства, від імені якого складено документ і якому здійснюється поставка за цією накладною; зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції; окрему вартість кожного товару; особисті підписи в графі "від постачальника" та "отримав(ла)".
Водночас суд встановив, що надані позивачем видаткові накладні не містять посилання на укладений між позивачем та відповідачем Договір поставки від 30.03.2021 № 30/03, на який посилається позивач у позовній заяві та який наданий ним, у графі "Договір" наданих видаткових накладних міститься посилання на Договір без конкретизації його номеру та дати укладення, що на переконання суду не може свідчити про поставку товару за цими видатковими накладними саме на виконання умов Договору поставки від 30.03.2021 № 30/03.
Проте суд враховує, що підпис уповноваженої особи покупця на видаткових накладних свідчить про прийняття товару за кількістю та номенклатурою.
Будь-яких зауважень щодо якості чи комплектності товару зі сторони покупця видаткові накладні також не містять.
Підсумовуючи викладене суд доходить висновку, що подані позивачем видаткові накладні є належними та допустимим доказами поставки позивачем відповідної кількості товару відповідачу.
Позивачем надано заяву ОСОБА_1 , заяву свідка ОСОБА_3 та заяву ОСОБА_6 , які посвідчені приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу Дудка Г.І. та зареєстровані в реєстрі за № 139, № 472 та № 471 відповідно.
Дослідивши зміст заяви ОСОБА_1 суд зауважує, що така заява не є заявою свідка, оскільки остання не відповідає вимогам ст. 88 ГПК України, а саме ця заява не містить підтвердження свідка про обізнаність із змістом закону щодо кримінальної відповідальності за надання неправдивих показань (ч. 2 ст. 88 ГПК України), тому викладені в заяві ОСОБА_1 обставини суд вважає недоведеними та не враховує при прийнятті рішення у цій справі.
У заяві свідка ОСОБА_3 підтвердив, що він здійснював перевезення автомобілем марки Renault, модель Master, реєстраційний номер НОМЕР_1 , вантажу (товару) з адреси: АДРЕСА_3 до ЖБК "Рівер Таун" 26.07.2023, 12.9.2023, 22.09.2023, 28.09.2023, 25.10.2023. Отримання товару від ОСОБА_2 здійснював ОСОБА_1 , який підписував видаткові накладні на отриманий товар та отримував від ОСОБА_2 рахунки на оплату. Чи здійснювались розрахунки за товар ОСОБА_3 не відомо.
У заяві свідка ОСОБА_6 , який працює менеджером відділу продажу ФОП Калініченка О.І. підтвердив, що 26.07.2023, 12.09.2023, 22.09.2023, 28.09.2023, 25.10.2023 отримував замовлення від директора ЖБК "Рівер Таун" ОСОБА_1 на поставку товару, вказаного у видаткових накладних на загальну суму 51 339,47 грн, а саме № 145 від 25.10.2023 на суму 6 578,44 грн, № 144 від 28.09.2023 на суму 19 230,77 грн, № 142 від 12.09.2023 на суму 7 519,24 грн; № 143 від 22.09.2023 на суму 9 240,52 грн, № 141 від 26.07.2023 на суму 8 770,50 грн. Перевезення товару здійснював водій ОСОБА_3 на автомобілі марки Renault, модель Master, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який неодноразово здійснював та здійснює доставку товару ФОП Калініченко О.І. Отримання товару від ОСОБА_2 здійснював ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 . ОСОБА_6 стверджує, що бачив, як ОСОБА_1 підписував видаткові накладні на отриманий товар та отримував від ОСОБА_2 рахунки на оплату.
Суд враховує, що відповідно до ч. 2 ст. 87 ГПК України на підставі показань свідків не можуть встановлюватися обставини (факти), які відповідно до законодавства або звичаїв ділового обороту відображаються (обліковуються) у відповідних документах. 
Оскільки поставка товару має обліковуватись у видаткових накладних, то обставини такої поставки не можуть встановлюватися на підставі заяв свідка. Стосовно обставин поставки, яким транспортом вона здійснювалась і ким з водіїв, то такі обставини підтверджуються товарно-транспортними накладними. Відтак суд не враховує заяви свідків при розгляді даної справи, оскільки обставини, викладені у них мають відображатися у відповідних документах.
Водночас, як встановив суд вище, видаткові накладні підтверджують поставку товару позивачем відповідачу на загальну суму 51 339,47 грн.
Позивач додав до позову рахунки на оплату вартості поставленого товару:
від 26.07.2023 № 278 на суму 8 770,50 грн;
від 12.09.2023 № 279 на суму 7 519,24 грн;
від 22.09.2023 № 280 на суму 9 240,52 грн;
від 28.09.2023 № 281 на суму 19 230,77 грн;
від 25.10.2023 № 282 на суму 6 578,44 грн.
Вказані рахунки на оплату також не містять посилання на Договір поставки від 30.03.2021 № 30/03, в графі "Договір" цих рахунків міститься посилання на Договір без конкретизації його номеру та дати укладення, що на переконання суду також не свідчить про поставку товару саме на виконання умов Договору поставки від 30.03.2021 № 30/03.
Доказів виставлення рахунків матеріали справи не містять.
Також суд враховує, що у п. 2.1.1. Договору, що наданий позивачем, і на підставі якого, за твердженням позивача, здійснені вищезазначені поставки передбачено необхідність подання заявки покупцем. Доказів надання заявок на товари, що зазначені у досліджуваних видаткових накладних суду не надано. Відсутність направлення заявок за три дні до поставок додатково спростовує твердження позивача, що поставки здійснені на виконання Договору.
Щодо посилання відповідача на відсутність печатки ЖБК "Рівер Таун" на договорі поставки та зауважень щодо неукладеності договору згідно з п. 6.1. Договору, то суд встановив, що поставки здійснено не на виконання Договору, тому відсутні підстави для дослідження умов його укладення.
Стосовно відсутності печатки на видаткових накладних, то суд відзначає, що норми діючого законодавства не встановлюють та не встановлювали на час їх підписання обов`язковості використання печатки.
Законом України від 23.03.2017 №1982-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо використання печаток юридичними особами та фізичними особами-підприємцями", який набрав законної сили 19.07.2017, із законодавства виключені вимоги про обов`язкове використання печаток (незалежно від їх наявності у суб`єктові господарювання. Виключається можливість визнання документу (угоди, правочину) недійсним (неукладеним, невчиненим) у зв`язку з відсутністю відбитку печатки.
Так, Законом України від 23.03.2017 №1982-VIII внесено зміни до ст. 58-1 Господарського кодексу України, який був чинним на момент укладення Договору, та зазначено, що суб`єкт господарювання має право використовувати у своїй діяльності печатки. Використання суб`єктом господарювання печатки не є обов`язковим. Відбиток печатки не може бути обов`язковим реквізитом будь-якого документа, що подається суб`єктом господарювання до органу державної влади або органу місцевого самоврядування. Копія документа, що подається суб`єктом господарювання до органу державної влади або органу місцевого самоврядування, вважається засвідченою у встановленому порядку, якщо на такій копії проставлено підпис уповноваженої особи такого суб`єкта господарювання або особистий підпис фізичної особи - підприємця. Орган державної влади або орган місцевого самоврядування не вправі вимагати нотаріального засвідчення вірності копії документа у разі, якщо така вимога не встановлена законом. Наявність або відсутність відбитка печатки суб`єкта господарювання на документі не створює юридичних наслідків. Виготовлення, продаж та/або придбання печаток здійснюється без одержання будь-яких документів дозвільного характеру.
Суд констатує, що виходячи з приписів ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні" щодо обов`язкових реквізитів первинних документів та ст. 207 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) щодо вимог до письмової форми правочину, печатка не є обов`язковим реквізитом, тобто суб`єкт господарювання має право (а не обов`язок) використовувати печатку; наявність або відсутність печатки на документі не впливає на його юридичну силу.
Стосовно дат підписання видаткових накладних, то відповідач, ставлячи під сумнів дати їх вчинення і припускаючи, що Снісаренко Є.А. підписав досліджувані документи у 2025 році жодним чином не довів це припущення.
Відповідно до ч. 1 ст. 99 ГПК України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:
1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;
2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.
Суд не знайшов підстав для призначення експертизи за власною ініціативою, адже за наявності конкретних дат на документах у суду відсутні сумніви щодо дійсності такої обставини, як підписання документів у дати вказані на них. 
Відповідач не заявив клопотання про проведення судової експертизи для з`ясування дати підписання і взагалі для з`ясування дати виготовлення документів.
З огляду на викладене суд встановив, що поставки за дослідженими видатковими накладними підтверджені належними доказами.
18.07.2025 позивач на електрону пошту відповідача, що підтверджено останнім у відповіді на відзив, надіслав претензію (досудову вимогу) від 17.07.2025, в якій позивач просив невідкладно усунути причини порушення умов договору, сплатити борг у розмірі 51 342,47 грн за договором поставки № 30/03 від 30.03.2021 за реквізитами ФОП Калініченко О.І.
У відповідь на цю претензію, відповідач надіслав позивачу лист від 21.07.2025, в якому з метою вирішення питання про сплату заборгованості за товар в позасудовому порядку та враховуючи зміну керівництва ЖБК просив направити на поштову адресу ЖБК копії договору поставки № 30/03 від 30.03.2021 та видаткові накладні.
Відповідачем також наданий лист від 08.09.2025 на ім`я ФОП Калініченко О.І., в якому ЖБК "Рівер Таун" зазначив, що договір поставки між сторонами не укладався, а наданий ФОП Калініченко О.І. примірник договору не створює для кооперативу будь-яких зобов`язань, так як є не укладеним, оскільки підпис не скріплено печаткою. За бухгалтерськими даними кооперативу не рахується поставка ФОП Калініченко О.І. товару у 2023 році. Отже, у кооперативу відсутні будь-які грошові зобов`язання перед ФОП Калініченко О.І., а пред`явлення необґрунтованих вимог можна розцінювати як безпідставне набуття майно.
Позивач надав суду претензію (вимогу) щодо сплати коштів від 11.12.2025, в якій позивач вимагав сплатити заборгованість перед ФОП Калініченко О.І. за неоплачений товару в розмірі 51 339,47 грн та штрафні санкції відповідно до умов Договору і статті 625 ЦК України в розмірі 41 606,06 грн, а всього 92 945,53 грн.
Належних доказів направлення листа відповідача від 08.09.2025 на адресу позивача та претензії (вимоги) позивача щодо сплати коштів від 11.12.2025 матеріали справи не містять.
Відповідачем наданий Договір про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 01.02.2022, який підписаний між ЖБК "Рівер Таун" та Калініченком Олегом Івановичем, правовідносини за яким не стосуються предмету спору у цій справі, тому його зміст судом не досліджується.
Відповідач також надав видаткові накладні на поставку товару на загальну суму 51 342,47 грн, в яких постачальником зазначено ФОП Гвоздик А.О., а одержувачем - Рівер Таун, а саме:
- від 26.07.2023 № РН-0034785 на суму 8 770,50 грн;
- від 12.09.2023 № РН-0039252 на суму 7 519,24 грн;
- від 28.09.2023 № РН-0040943 на суму 19 230,77 грн
- від 22.09.2023 № РН-0040358 на суму 9 243,52 грн;
- від 25.10.2023 № РН-0043508 на суму 6 578,44 грн.
Дослідивши зміст цих видаткових накладних, суд встановив, що вони дійсно всі збігаються по датам, в них дійсно суми у більшості збігаються, за винятком однієї поставки - від 22.09.2023, найменування товарів близькі за назвою, проте не є аналогічні. Водночас твердження відповідача, що це свідчить про їх створення Снісаренком Є.А. у 2025 році не підтверджується жодними доказами. 
Підтвердженою обставиною є лише те, що дійсно в одні і ті ж дні відповідач отримував подібні товари від різних постачальників, проте це не свідчить про незаконність дій керівника відповідача, а тим більше не свідчить про недійсність таких поставок.
Покликання відповідача на те, що позивач та Гвоздик А.О. є пов`язаними особами, які відповідно до даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є співзасновниками ТОВ "Черкасибудкомфорт" жодним чином не спростовують факт поставки відповідачу товару позивачем як фізичною особою-підприємцем за відповідними видатковими накладними.
Щодо думки відповідача про створення видаткових накладних від ФОП Гвоздик А.О., видаткових накладних від позивача та самого договору поставки у 2025 році - після отримання позивачем рахунку відповідача про сплату заборгованості за послуги з управління багатоквартирним будинком, то такі припущення відповідача жодним чином не підтверджуються.
Із викладеного вище суд встановив, що відповідач отримавши від позивача товар, не розрахувався за поставлений товар за відповідними видатковими накладними, які підписані сторонами, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість в сумі 51 339,47 грн, яка останнім не погашена, що стало підставою для звернення позивача до суду з цим позовом.
Розглядаючи спір суд враховує такі положення чинного законодавства.
Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. (ч. 1, 4 ст. 202 ЦК України)
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. (ч. 1 ст. 626 ЦК України)
Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. (ч. 1, 2 ст. 205 ЦК України)
Суд встановив, що позивач в період з 26.07.2023 до 25.10.2023 поставив відповідачу товар на загальну суму 51 339,47 грн за видатковими накладними: від 26.07.2023 № 141 на суму 8 770,50 грн; від 12.09.2023 № 142 на суму 7 519,24 грн; від 22.09.2023 № 143 на суму 9 240,52 грн; від 28.09.2023 № 144 на суму 19 230,77 грн; від 25.10.2023 № 145 на суму 6 578,44 грн.
Будь-яких зауважень щодо якості чи комплектності товару зі сторони покупця видаткові накладні не містять.
Таким чином, з урахуванням положень ст. 202 ЦК України суд доходить висновку, що сторонами вчинені дії, спрямовані на набуття цивільних прав та обов`язків.
При цьому зміст зобов`язальних відносин сторін полягає в тому, що позивач зобов`язався поставити відповідачу відповідну кількість товару, а відповідач у свою чергу зобов`язався оплатити такий товар за вартістю, яка зазначена у видаткових накладних.
Аналіз правовідносин, які виникли між сторонами з приводу з постачання товару свідчить, що між сторонами фактично укладено у спрощений спосіб договір поставки, який підпадає під правове регулювання норм глави 54 ЦК України "Купівля-продаж".
Згідно з ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. (ст. 655 ЦК України)
Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього.
Оскільки позивачем здійснено поставку товару відповідачу за укладеним у спрощений спосіб договором поставки та відповідними видатковими накладними, відповідач зобов`язаний оплатити такий товар на наступний день після його отримання.
Отже строк сплати за товар, що постачався по кожній видатковій накладній настав після спливу наступного дня після дати поставки товару, а саме:
товар, що поставлено 26.07.2023 на суму 8 770,50 грн мав бути сплачений до 27.07.2023 включно;
товар, що поставлено 12.09.2023 на суму 7 519,24 грн мав бути сплачений до 13.09.2023 включно; 
товар, що поставлено 22.09.2023 на суму 9 240,52 грн мав бути сплачений до 25.09.2023 включно (23.09.2023 та 24.09.2023 - субота та неділя, тому на підставі ч. 5 ст. 254 ЦК України днем закінчення строку є перший за ними робочий день); 
товар, що поставлено 28.09.2023 на суму 19 230,77 грн мав бути сплачений до 29.09.2023 включно; 
товар, що поставлено 25.10.2023 на суму 6 578,44 грн мав бути сплачений до 26.10.2023. 
Відтак період прострочення за кожної поставкою розпочався з 28.07.2023, 14.09.2023, 26.09.2023, 30.09.2023, 27.10.2023 відповідно.
Отже оскільки позивачем було поставлено відповідачу товар, а відповідачем не було оплачено такий товар, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 51 339,47 грн основної заборгованості є обґрунтованими, документально підтвердженими та такими, що підлягають задоволенню в зазначеній сумі.
Крім суми основної заборгованості, позивач заявив вимоги про стягнення з відповідача неустойки (пеня, штрафи) в сумі 51 339,47 грн; інфляційних втрат в сумі 12 302,28 грн та 3% річних в сумі 3 809,95 грн.
Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Оскільки відповідач не виконав зобов`язання з оплати поставленого товару, позивач правомірно нараховує інфляційні втрати та 3 % річних за прострочення здійснення оплати. 
Дослідивши розрахунок 3 % річних здійснений позивачем, суд встановив, що позивач здійснює нарахування річних таким чином:
за період 27.07.2023 - 09.03.2026 на суму 8 770,50 грн у розмірі 689,15 грн;
за період 13.09.2023 - 09.03.2026 на суму 7 519,24 грн у розмірі 561,16 грн;
за період 23.09.2023 - 09.03.2026 на суму 9 240,52 грн у розмірі 682,03 грн;
за період 29.09.2023 - 09.03.2026 на суму 19 230,77 грн у розмірі 1 409,91 грн;
за період 26.10.2023 - 09.03.2026 на суму 6 578,44 грн у розмірі 467,70 грн.
Загалом 3 809,95 грн річних.
Враховуючи встановлені вище початки періодів прострочення боргу по кожній видатковій накладній і закінчення строку, що визначено позивачем, суд здійснив обґрунтований розрахунок 3% річних:
за період 28.07.2023 - 09.03.2026 на суму 8 770,50 грн у розмірі 688,42 грн;
за період 14.09.2023 - 09.03.2026 на суму 7 519,24 грн у розмірі 560,54 грн;
за період 26.09.2023 - 09.03.2026 на суму 9 240,52 грн у розмірі 679,75 грн;
за період 30.09.2023 - 09.03.2026 на суму 19 230,77 грн у розмірі 1 408,32 грн;
за період 27.10.2023 - 09.03.2026 на суму 6 578,44 грн у розмірі 467,16 грн.
Всього 3 804,19 грн.
Отже суд частково задовольняє вимогу позивача про стягнення 3 % річних в розмірі 3 804,19 грн.
Оскільки відповідач не виконав зобов`язання з оплати поставленого товару, позивач правомірно нараховує інфляційні втрати за прострочення здійснення оплати.
Дослідивши розрахунок інфляційних втрат здійснений позивачем, суд встановив, що позивач обґрунтовано здійснює нарахування інфляційних втрат таким чином:
за період серпень 2023 - січень 2026 на суму 8 770,50 грн у розмірі 2 022,83 грн.
за період вересень 2023 - січень 2026 на суму 7 519,24 грн у розмірі 1 865,62 грн;
за період жовтень 2023 - січень 2026 на суму 9 240,52 грн у розмірі 2 235,32 грн;
за період жовтень 2023 - січень 2026 на суму 19 230,77 грн у розмірі 4 652 грн;
за період листопад 2023 - січень 2026 на суму 6 578,44 грн у розмірі 1 526,51 грн.
Загалом 12 302,28 грн інфляційних втрат.
Такий розрахунок є обґрунтованим та вірним, тому суд задовольняє позов в частині стягнення інфляційних втрат у сумі 12 302,28 грн.
Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача неустойки (пені та штрафу) в сумі 51 339,47 грн, суд зазначає таке.
Позивач заявив вимоги про стягнення з відповідача пені та штрафу на підставі п. 3.2. Договору поставки від 30.01.2021 № 30/03, згідно з яким у випадку порушення терміну (строків) оплати Товару, Покупець сплачує на користь Постачальника штраф 10% від суми неоплаченого товару за кожен випадок порушення та пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від неоплаченої в строк вартості Товару за кожен день прострочення до дати повної оплати Товару, а також додаткового 5 % від суми неоплаченого в строк Товару за кожен день прострочки до дати повного виконання зобов`язання.
Вище суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними доказами, а відповідачем заперечується, що досліджувані поставки товару виникли на підставі Договору поставки від 30.01.2021 № 30/03.
Суд встановив, що такі поставки відбулись на виконання договору поставки, що укладений у спрощений спосіб, а саме шляхом здійснення поставки товару та підписання видаткових накладних.
Згідно з ч. 1-3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
За положеннями ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.
За змістом ст. 549, 550, 551 ЦК України розмір пені за порушення грошових зобов`язань встановлюється в договорі за згодою сторін. У тому випадку, коли правочин не містить в собі умов щодо розміру та бази нарахування пені, або містить умову про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, сума пені може бути стягнута лише в разі, якщо обов`язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом. Отже, у випадку, якщо сторони не погодили розмір штрафних санкцій за порушення виконання грошового зобов`язання у договорі, штрафні санкції стягненню не підлягають.
У відповідності до ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України, який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).
Якщо сторони не передбачили умовами договору можливість сплати штрафних санкцій за порушення строків виконання зобов`язань та не визначали її розміру, то немає підстав для стягнення штрафних санкцій у розмірі, не погодженому в договірному порядку та прямо не встановленому законом. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 05.09.2019 у справі №908/1501/18.
Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що господарсько - правова відповідальність за порушення договірних зобов`язань поділяється на встановлену законом і договірну. Необхідною умовою застосування такої відповідальності є визначення у законі чи у договорі управненої та зобов`язаної сторони, виду правопорушення, за вчинення якого застосовується відповідальність, штрафні санкції і конкретний їх розмір (подібний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.12.2019 у справі №904/4156/18 та постанові Верховного Суду від 02.11.2022 у справі №910/14591/21).
Даючи оцінку обґрунтуванням позивача заявлених позовних вимог про стягнення пені та штрафу з посиланням на п. 3.2. Договору поставки від 30.03.2021 № 30/03 суд вважає, що за встановлених у справі обставин умови цього Договору не поширюються на спірні поставки за несвоєчасне виконання зобов`язань з оплати яких позивачем нараховано пеню та штраф, а доказів окремого письмового узгодження між сторонами обов`язку відповідача сплачувати неустойку суду не надано, що виключає правові підстави для стягнення пені та штрафу, нарахованих позивачем.
Суд також вважає за необхідне зазначити, що частину 3 ст. 549 ЦК України доповнено абзацом другим згідно із Законом України "Про особливості регулювання діяльності юридичних осіб окремих організаційно-правових форм у перехідний період та об`єднань юридичних осіб" №4196-IX від 09.01.2025, відповідно до змісту якого боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Договором може бути визначено менший розмір пені.
Цей Закон згідно з карткою документа на сайті Верховної Ради України введено в дію 28.08.2025, отже, нову норму ч. 3 ст. 549 ЦК України про можливість нарахування пені (як законом визначеного наслідку прострочення виконання зобов`язання), можна застосувати до правовідносин, які виникли після 28.08.2025. Враховуючи, що поставки відбулись до 28.08.2025, така норма закону не розповсюджується на досліджувані правовідносини.
Отже, оскільки суд дійшов висновку, що поставки товару у цій справі відбулись не на виконання умов Договору поставки від 30.01.2021 № 30/03, а будь-яких доказів того, що сторони погодили розмір неустойки за порушення строків оплати вартості товару за відповідними видатковими накладними суду не надано, підстави для стягнення з відповідача неустойки відсутні, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача неустойки (пені, штрафу) в сумі 51 339,47 грн задоволенню не підлягають.
Підсумовуючи викладене суд частково задовольняє позовні вимоги, а саме на суму 51 339,47 грн основного боргу, 3 804,19 грн 3 % річних та 12 302,28 грн грн інфляційних втрат.
На підставі п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. 74, 76-77, 129, 233, 236-241, 326-327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Рівер Таун" (ідентифікаційний код 40967376, вул. Євгена Кухарця, 8, м. Черкаси, 18015) на користь фізичної особи-підприємця Калініченка Олега Івановича (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , АДРЕСА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) вартість несплаченого товару в сумі 51 339,47 грн, 3 % річних в сумі 3 804,19 грн, інфляційні втрати в сумі 12 302,28 грн та 1 889,54 грн витрат зі сплати судового збору.
Наказ видати після набрання рішенням законної сили.
В решті позову відмовити.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Копії рішення надіслати позивачу поштою, відповідачу за допомогою системи "Електронний суд".

Суддя Зоя ЗАРІЧАНСЬКА