Провадження № 2/641/2494/2026 	Справа № 641/2657/26 	

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
09 червня 2026 року м. Харків

Слобідський районний суд міста Харкова в складі:
головуючого судді Щепелевої Г.М,
за участі секретаря судового засідання Масалової М.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 641/2657/26 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит- капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «ФК «КРЕДИТ -КАПІТАЛ» звернулося через підсистему «Електронний суд» до Слобідського районного суду міста Харкова з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором. 
В обґрунтування позову посилається на те, що 03.12.2019 року між ТОВ "Лінеура Україна" та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 306064, у відповідності до умов якого ОСОБА_3 отримала кредит шляхом перерахування на картковий рахунок грошових коштів в розмірі 4000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності. Згідно умов договору відповідач зобов`язалась повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. У порушення умов кредитного договору № 306064, про належне, повне і своєчасне виконання зобов`язань, відповідач зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, не сплачує платежі, в результаті чого станом на 25.03.2026 року ОСОБА_2 має заборгованість в розмірі 16944 грн., а саме: 4000 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 10876 грн. - заборгованість за процентами; заборгованість за штрафом – 2068 грн. Між ТОВ "Лінеура Україна" та ТОВ "ФК "Кредит -Капітал" 16.11.2020 року укладено договір факторингу № ККЛУ-16112020, відповідно до умов якого ТОВ "Лінеура Україна" відступило на користь ТОВ "ФК "Кредит -Капітал" право вимоги за кредитним договором № 306064. З огляду на зазначене, позивач змушений звертатися до суду з вимогою про стягнення з відповідачки на його користь заборгованості за кредитним договором та понесених судових витрат. 
Ухвалою суду від 27.03.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження з викликом сторін. Клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено.
09.06.2026 постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив провести розгляд справи без участі представника позивача, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, про місце, дату та час судового засідання повідомлялася шляхом направлення рекомендованої кореспонденції, причину неявки суду не повідомила, відзив на позов не подавала, заяв про розгляд справи без участі відповідача до суду не надходило.
У відповідності до приписів ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні їм правовідносини , оцінивши кожний доказ окремо та у їх сукупності та взаємозв`язку, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 03 грудня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» (Товариство) та ОСОБА_2 укладено Договір №306064 про надання коштів у позику, в тому числі й на умовах фінансового кредиту, згідно умов якого Товариство надає Клієнту грошові кошти в розмірі 4000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Позика видається строком на 30 днів. Договір діє до повного виконання Клієнтом своїх зобов`язань за цим Договором. Сторони погодили наступну процентну ставку за користування позикою: Акційна процентна ставка становить 0,01 процентів від суми позики за кожен день користування позикою (3,65 процентів річних) у межах строку надання позики, зазначеного в пункті 1.2 цього Договору. Стандартна процента ставка складає 1,90% від суми позики за кожний день користування позикою (693,50 процентів річних). У випадку прострочення Клієнтом виконання зобов`язань за Договором чи неможливості виконання зобов`язань у повному обсязі, застосовується стандартна процентна ставка, відповідно до п. 3.4., 3.5. цього Договору. Сукупна вартість позики за акційною ставкою складає 100,30% від суми позики (у процентному виразі) або 4012,00 грн. (у грошовому виразі) та включає в себе: проценти (відсотки) за користування позикою 0,30% від суми позики (у процентному виразі) або 12,00 грн (у грошовому виразі). Сукупна вартість позики за стандартною процентною ставкою складає 157,00% від суми позики (у процентному виразі) або 6280,00 (у грошовому виразі) та включає в себе: проценти (відсотки) за користування позикою 57,00% від суми позики (у процентному виразі) або 2280,00 грн (у грошовому виразі).
Згідно п.1.6 Договору, Позика надається шляхом перерахування Товариством грошових коштів на банківський картковий рахунок, вказаний Клієнтом.
У випадку неможливості виконання зобов`язань за Договором у повному обсязі у встановлений термін, Клієнт має право ініціювати продовження строку користування позикою та зміну дати повернення позики, шляхом укладення Додаткової угоди до Договору позики, у порядку, передбаченому в Правилах. Товариство залишає за собою. право відмовити Клієнту у продовженні строку користування позикою (п.1.7 Договору).
Відповідно до п.п.3.1 - 3.3 Договору, Сторони домовилися, що повернення позики та сплата процентів за користування позикою здійснюватимуться згідно Графіка розрахунків, який є невід`ємною частиною цього Договору. Нарахування процентів за Договором здійснюється за акційною процентною ставкою на залишок фактичної заборгованості за позикою за фактичну кількість календарних днів користування позикою. Проценти за користування позикою нараховуються щоденно, починаючи з дня надання позики (перерахування грошових коштів на банківський картковий рахунок) в межах строку надання позики, визначеного у пункті 1.2. цього Договору, за виключенням дати повернення позики та сплати нарахованих процентів зазначеної у Графіку розрахунків (Додаток 1 до цього Договору). Дотримання Клієнтом терміну повного повернення Позики, зазначеного у Графіку платежів та недопущення прострочення виконання зобов`язання більше 3 (трьох) календарних днів є умовами застосування акційної процентної ставки. У разі недотримання умов застосування акційної процентної ставки, нарахування процентів здійснюється на умовах пункту 3.2., але за стандартною процентною ставкою. Отримані грошові кошти від Клієнта Товариство направляє для погашення заборгованості за Договором у такій черговості: у першу чергу на погашення нарахованої пені та/або штрафів; у другу чергу на погашення нарахованих процентів за позикою; у третю чергу на повернення суми позики.
Пунктом 4 Договору сторони погодили відповідальність Клієнта в разі неналежного виконання умов Договору.
Договір №306064 від 03.12.2019 підписано ОСОБА_2 електронним підписом 03.12.2026.
Додатком №1 до Договору про надання коштів у позику, в тому числі й на умовах фінансового кредиту №306064 від 03.12.2019 є Графік платежів, підписаний ОСОБА_2 електронним підписом 03.12.2019.
30.12.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» (Товариство) та ОСОБА_2 укладено Додатковий договір 359535 до Договору про надання коштів у позику, в тому числі й на умовах фінансового кредиту №306064 від 03.12.2019, згідно з умовами якого у зв`язку із неможливістю виконання Клієнтом зобов`язань за Договором № 306064 про надання коштів у позику, в тому числі й на умовах фінансового кредиту від 03.12.2019 (надалі - «Договір») у повному обсязі та у встановлений строк, Клієнт звернувся до Товариства із проханням продовження строку користування позикою, Сторони домовились про наступне: Продовжити строк користування позикою на строк, що дорівнює установленому пунктом 1.2. Договору строку користування позикою. Встановити нову дату повернення позики та сплати нарахованих процентів не пізніше 02.01.2020. Сторони погодили наступну процентну ставку за користування позикою: процентна ставка становить 1,60% процентів від суми позики за кожен день користування позикою (584,00 процентів річних) у межах строку повернення позики, зазначеного в пункті 1.2 цього Договору. Клієнт зобов`язується забезпечити своєчасне погашення Суми позики на умовах, узгоджених Сторонами в Додатковому договорі, у тому числі з можливістю дострокового виконання своїх зобов`язань. Всі інші умови Договору, не вказані в цьому Додатковому договорі, залишаються незмінними і Сторони підтверджують за ними свої зобов`язання.
Відповідно до даних, які містяться у довідці про ідентифікацію, ОСОБА_2 , з якою укладено договір №306064 від 03.12.2019 ідентифікована ТОВ «Лінеура Україна». Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора): одноразовий ідентифікатор В857, час відправки ідентифікатора позичальнику 03.12.2019, номер телефону НОМЕР_1 .
Таким чином, судом встановлено ТОВ «Лінеура Україна» зобов`язання за Договором №306064 від 03.12.2019 виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, в свою чергу, відповідач/позичальник зобов`язався своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, повернути кредит у визначені договором терміни, проте їх порушив, унаслідок чого у відповідача перед ТОВ «Лінеура Україна» виникла заборгованість.
Відповідно до витребуваної зАТ КБ «ПриватБанк» інформації на ім`я ОСОБА_4 в банку емітовао картку № НОМЕР_2 , на яку 03.12.2019 зраховано коштіи у розмірі 4000,00 грн.
Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, комісію та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором.
Згідно з даними розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «Лінеура Україна» за Договором №306064 про надання коштів на умовах фінансового кредиту станом на 17.11.2020, заборгованість ОСОБА_2 становить 16944,00 грн., з яких: 4000,00 грн. з тілом кредиту; 10876,00 грн. за відсотками, 2068,00 грн. – штрафні санкції.
16 листопада 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено Договір факторингу №ККЛУ-16112020, відповідно до умов якого відбулося відступлення права вимоги за Кредитним договором №306064 від 03.12.2019, що укладений між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_2 .
Відповідно до Витягу з реєстру боржників до Договору факторингу №ККЛУ-16112020 від 16.11.2020, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до боржника з порядковим номером 1357, ОСОБА_2 , номер договору №306064 від 03.12.2019, загальна сума заборгованості 16944,00 гривень.
Суд встановив, що кредитний договір укладено між сторонами в електронній формі шляхом підписання позичальником одноразовим ідентифікатором та відповідачем отримані кредитні кошти шляхом перерахування їх на вказану у кредитному договорі платіжну карту.
Отже, суд вважає доведеною обставину отримання відповідачем грошових коштів у порядку та на умовах, що визначені укладеним договором. Заперечень щодо факту укладення кредитного договору від відповідача не надходило.
03.02.2026 ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» було відправлено відповідачу ОСОБА_5 письмову вимогу, в якій позивач вимагав від відповідача виконати взяті на себе зобов`язання, а саме погасити заборгованість за кредитним договором № 306064 в розмірі 16944 грн.
Можливість заміни кредитора в зобов`язанні передбачена положеннями статті 512 ЦК України, відповідно до якої кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до вимогами цивільного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.
При цьому, відступлення права вимоги призводить до заміни сторони за кредитним договором (кредитора) та не змінює умови укладеного кредитного договору.
Факт правонаступництва, за яким до ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» перейшло право кредитора за кредитним договором №332443 від 12.12.2019, підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами.
Судом встановлено, оскільки не спростовано сторонами, відповідач, після заміни кредитора, не вчиняв дій щодо погашення заборгованості за кредитним договором №306064 від 03.12.2019 в розмірі 16944,00 гривень.
Отже, всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконав свого зобов`язання щодо повернення кредиту.
Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
За змістом ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Положеннями ч. 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом в порядку, визначеному цим договором.
У договорі № 306064 від 03.12.2019, укладеним між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_2 , визначені всі суттєві умови кредитного договору щодо виду послуг, строку дії договору, валюти, процентної ставки, умов повернення кредиту, відповідальності за порушення зобов`язань та інші.
Як вбачається з матеріалів справи, свої зобов`язання ТОВ «Лінеура Україна» перед відповідачем виконав, надавши останньому кредит у розмірі, відповідно до умов Договору.
Таким чином, оскільки на день звернення позивача до суду зобов`язання за кредитним договором відповідач не виконала, тому позивач на законних підставах має право вимагати сплати заборгованості за тілом кредиту у розмірі 4000,00 грн.
Щодо заборгованості відповідачки за простроченими відсотками.
З розрахунку заборгованості вбачається, що сукупна сума заборгованості ОСОБА_2 за відсотками за період 03.12.2020 по 29.04.2020 становить 10876 грн.
Так, з цього розрахунку вбачається, що 30.12.2019 відповідачка здійснила оплату відсотків в сумі 11,2 грн. 
30.12.2019 року шляхом укладення між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» (Товариство) та ОСОБА_2 . Додаткового договору № 359535 до Договору №306064 від 03.12.2019, сторони домовились продовжити строк користування позикою на строк, що дорівнює установленому пунктом 1.2. Договору строку користування позикою, тобто на 30 днів до 30.01.2020, також сторони узгодили продовження строку кредиту зі сплатою відсотків в розмірі 1,6% від суми кредиту за кожний день.
У справі відсутні докази вчинення сторонами дій, які свідчили б про намір подальшого продовження строку кредитних правовідносин. У зв`язку із чим, суд дійшов висновку, що нарахування відсотків після 30.01.2020 здійснене поза узгодженим сторонами строком кредиту.
Підстави вважати, що подальше нарахування відсотків здійснювалось за пунктом 3.4.3 Кредитного договору, тобто кредитний договір було автопролонговано на 90 календарних днів поспіль, відсутні зважаючи на наступне.
За змістом ч. 3, 4 ст. 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» інформація, що надається клієнту, повинна забезпечувати правильне розуміння суті фінансової послуги без нав`язування її придбання. Фінансова установа під час надання інформації клієнту зобов`язана дотримуватися вимог законодавства про захист прав споживачів.
Відповідно до ч. 8 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача.
Відтак, умови договору мають бути чіткими і зрозумілими. При стягненні заявленої позивачем заборгованості за нарахованими процентами необхідно ґрунтуватися на чітко обумовлених між контрагентами умовах договору, якими визначено ціну кредиту і строк кредитування, а не двозначними умовами, які дозволяють кредитодавцю вийти за межі узгодженого строку та нарахувати непропорційно велику суму вартості кредиту. Такий механізм не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.
Отже, розмір заборгованості відповідачки за відсотками за період з 03.12.2019 по 30.01.2020 2020 року становить 3764,80 грн (4000,00 грн х 59 днів х 1,6 % - 11,20 грн.), що узгоджується з п.1.1, 1.3. додаткової угоди від 30.12.2019. 
Також, пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості за кредитом, просив, крім тіла кредиту та процентів, стягнути й заборгованість за штрафом – 2068 гривень.
В частині позовних вимог щодо нарахування та стягнення штрафних санкцій суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.  Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.  Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно із ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.
Положенням пункту 15 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», прийнятої відповідно до ст.29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», на усій території України встановлений карантин з 12 березня 2020 року, який, у свою чергу, постановами Кабінету Міністрів України був неодноразово продовжений (від 25 березня 2020 року № 338, від 20 травня 2020 року № 392 тощо).
Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.
Таким чином, наслідки невиконання цивільно-правових зобов`язань за договорами позики були змінені у період карантину. Зокрема, боржники за такими договорами звільняються від оплати штрафу, пені, трьох відсотків річних, інфляційних втрат та іншої відповідальності.
За умовами договору №332443 від 12.12.2019 сторони домовились про таке:
У випадку прострочення повернення суми позики за користування позикою Клієнт зобов`язаний сплатити Товариству неустойку в вигляді пені у розмірі 1,1% від суми позики, що становить "44,00" грн за кожен день прострочення (п. 4.4.).
Штрафні санкції за Договором нараховуються з першого дня порушення Клієнтом умов договору. Сума нарахованих штрафних санкцій за Договором не перевищувати 50% від суми загальної вартості позики (кредиту), що складається із загального розміру виданої позики (кредиту) та загальних витрат за цим Договором та становить: 3140.00 грн. (п. 4.5.).
Разом із цим, як вбачається із матеріалів справи, первісним кредитором ТОВ «Лінеура Україна» за період з 03.02.2020 по 17.03.2020 були нараховані штрафні санкції в розмірі 2068,00 за неналежне виконання умов Договору 306064 від 03.12.2019.
З урахуванням цього з ОСОБА_1 підлягають стягненню штрафні санкції за період з 03.02.2020 по 11.03.2020 в розмірі 1804,00 грн., в іншій частині нарахована сума штрафних санкцій задоволенню не підлягає у зв`язку із застосуванням положень п. 15 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог, а саме стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованості у розмірі 9568,80 гривень, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту – 4000,00 грн, заборгованості за процентами – 3764,80 грн, заборгованості за пенею – 1804,00 грн.
Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України та покладає судові витрати на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.
Також, позивач просить розподілити судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн.
З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження надання правничої допомоги позивач надав суду: договір про надання юридичних послуг № 0107 від 01.07.2025 року; детальний опис надання послуг за договором про надання правової ( правничої) допомоги від 13.02.2026 року; акт наданих послуг №1104 від 13.02.2026.
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанова Великої палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18).
Вирішуючи питання про стягнення судових витрат на правову допомогу, понесених позивачем, суд вважає, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вищевказаному розмірі з іншої сторони, оскільки цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Вирішуючи питання щодо розподілу понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує, що публічний інтерес до справи відсутній, справа належить до категорії незначної складності, має невелику ціну позову, справу розглянуто у порядку спрощеного позовного провадження та правові позиції у цій категорії справ є усталеними, та приходить до висновку, що заявлена ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» сума судових витрат на правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн є завищеною, непропорційною та неспівмірною із ціною позову, яка складає 16944 грн.
З врахуванням вищевикладеного, оцінивши подані стороною позивача докази на підтвердження понесених витрат на правову допомогу, виходячи із принципу співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони, часу, витраченого представником на надання правової допомоги, суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на професійну правничу допомогу, які підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача, з 8000,00 грн до 2000,00 грн. 
Суд розподіляє судові витрати відповідно до положень ст. ст. 133, 137, 141 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, та стягує з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 1503,54 грн. ( 9568,80/16944х2662,40= 1503,54 грн.) та суму витрат на правничу допомогу в розмірі 1129,46 грн. ( 9568,80/16944х2000=1129,46 грн.).
Керуючись ст. 4, 10 - 13, 76 - 81, 263 - 265, 268, 273, 280 - 283, 293, 294, 315-319 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит –Капітал» заборгованість за кредитним договором у сумі 9568,80 грн., витрати по сплаті судового збору у сумі 1503,54 грн та витрати на правничу допомогу у сумі 1129,46 грн, а всього 12201 (дванадцять тисяч двісті одна) грн. 80 коп.
В іншій частині позовних вимог відмовити. 
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасники справи можуть отримати інформацію щодо судового рішення за веб - адресою:http://reyestr.court.gov.ua/.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», ЄДРПОУ 35234236, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, будинок 1, корпус 28.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 .

Суддя Г.М.Щепелева