Справа № 736/2885/25
Номер провадження 2/736/177/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2026 року м. Корюківка
Корюківський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого – судді Кутового Ю.С.,
при секретарі – Батюк Я.С.,
розглянувши у судовому засіданні у залі судових засідань суду у м. Корюківка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Корюківської міської ради Корюківського району Чернігівської області, про визнання права власності на нерухоме майно, –

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Корюківської міської ради Чернігівської області, про визнання права власності на нерухоме майно. Просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими надвірними спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 .
Позивач у судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив справу розглядати справи без його участі.
Представник відповідача Корюківської міської ради Чернігівської області належним чином оповіщений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, заперечував проти задоволення позовних вимог.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову з огляду на таке.
Судом по справі встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Привільне, Сновської ТГ Корюківського району Чернігівської області, проживає і зареєстрованим за адресою АДРЕСА_1 , дані підтверджуються паспортом громадянина України НОМЕР_1 виданим Корюківським РВ УМВС України в Чернігівській області 16.10.2002 р.
Як стверджує позивач, він у 1987 році придбав житловий будинок з господарськими надвірними спорудами за адресою АДРЕСА_1 . На підставі цього було зареєстровано його місце проживання за зазначеною адресою, що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади від 12.11.2025 року № 2025/016753021. Саме з того часу він постійно користуюся вищевказаним майном. Зараз йому необхідно отримати житлово-комунальну субсидію, але він цього зробити не може через відсутність у нього документу про право власності на житловий будинок. Під час купівлі будинку колишній власник не передав йому правовстановлюючі документи. На сьогоднішній день колишній власник помер. З метою оформлення будинку на ім`я позивача, він намагався звернутись до родичів померлого, але виявилось що такі відсутні. Тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав.
Свої вимоги аргументує тим, що на сьогоднішній день позивач продовжує добросовісно та безперервно користуватись, відкрито володіти вказаним житловим будинком з надвірними спорудами, та доглядає за будинком, утримує його, постійно робить в ньому поточний ремонт та капітальний ремонт, що можуть підтвердити його сусіди. Інших осіб, які б мали право на дане нерухоме майно крім нього немає.
З документів доданих до позовної заяви зокрема з довідки КП «Рампа» вбачається, що власником даного будинку є ОСОБА_2 .
Разом з тим, суд не вбачає підстав для задоволення позову з огляду на таке.
Інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першійстатті 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація).
Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.
Отже, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник.
Особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію.
Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник.
Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим. Для нерухомого майна тривалість володіння складає 10 років.
При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, необхідним є встановлення, зокрема, добросовісності та безтитульності володіння. Наявність у володільця певного юридичного титулу унеможливлює застосування набувальної давності. При цьому безтитульність визначена як фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Отже, безтитульним є володіння чужим майном без будь-якої правової підстави. Натомість володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.
Враховуючи викладене вище, позивач має хибне уявлення в про інститут набувальної давності, оскільки стверджуючи про існування договірних відносин між ним та власником спірного майна свідчить про титульність володіння даним будинком.
Також позивач як володілець майна не довів, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.
З огляду на викладене підстав для задоволення позову суд не вбачає.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 392, 1261, 1268, 1269, 1270, 1277, 1296 1299 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 10, 11, 200, 206, 263, 264, 265 ЦПК України, суд – 

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Корюківської міської ради Корюківського району Чернігівської області, про визнання права власності на нерухоме майно – відмовити.
Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції. 
Учасник справи якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя         Ю.С.Кутовий