Єдиний унікальний номер 205/11934/25
Номер провадження2/205/78/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
15 квітня 2026 року м. Дніпро

Новокодацький районний суд міста Дніпра в складі: головуючого судді - Басової Н.В., за участю секретаря судового засідання - Пєтіної К.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО СІТІ» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

 
25.06.2026 року ТОВ «АГРО СІТІ» через систему «Електронний суд» звернулось до Новокодацького районного суду міста Дніпра з вищезазначеним позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «АГРО СІТІ» грошові кошти у розмірі 26 769,12 грн. та судові витрати.
Позов мотивований тим, що 31.07.2023 року відповідач подала заяву про прийняття на роботу з 02.08.2023 року; підписала трудовий договір № 31/07 від 31.07.2023 року, зобов`язання про нерозголошення комерційної таємниці ТОВ «АГРО СІТІ», перелік відомостей, які становлять комерційну таємницю ТОВ «АГРО СІТІ» та Акт № 1 приймання-передачі матеріальних цінностей працівнику від 31.07.2023 року. Наказом № 7 від 31.07.2023 року відповідач була прийнята на роботу на посаду менеджера (управителя) із збуту. Відповідно до умов трудового договору № 31/07 від 31.07.2023 року, розділ 8, п. 8.2, працівник відповідає за матеріальні цінності, які ввіряються йому роботодавцем задля виконання своїх посадових обов`язків. Така передача здійснюється на підставі акту приймання-передачі матеріальних цінностей. Актом № 1 приймання-передачі матеріальних цінностей працівнику від 31 липня 2023 року та на підставі Наказу № ОЗ-14/2 від 31.07.2023 року, керуючись абз. 2 п. 2.1.10 Облікової політики, позивачем було передано відповідачу: 1) Телефон Apple iphone 11 (MRY42FS/A), серійний номер НОМЕР_2; 2) Sim карта (оператор Київстар) НОМЕР_3; 3) Зарядний пристрій А1400; 4) Ноутбук Asus M1702QA-AU074, серійний номер НОМЕР_4. Відповідно до п. 8.3 Трудового договору, у разі пошкодження, знищення та/чи неповернення матеріальних цінностей працівником, він зобов`язується сплатити грошові кошти рівнозначно пошкодженим, знищеним та/чи неповернутим матеріальним цінностям. 08.08.2024 року наказом № 12 відповідач була звільнена з посади менеджера (управителя) із збуту на підставі п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП - за згодою сторін. У той же день сторони домовилися, що відповідач займе посаду директора ТОВ «АГРО СІТІ» з 09.08.2024 року, що підтверджується рішенням єдиного учасника № 08/08/2024. Однак, вже у вечері 09.08.2024 року стало відомо про недобросовісні дії відповідача та махінації з підробки документів, що підтверджується власноручною заявою відповідача та додатками до неї. На підставі чого, задля захисту підприємства, було вирішено терміново змінити директора. Оскільки 10.08.2024 року та 11.08.2024 року були вихідними днями, зміна директора можлива була лише 12.08.2024 року, що і здійснили на підставі Рішення єдиного учасника № 12-08/24 від 12.08.2024 року. З 13.08.2024 року новим директором ТОВ «АГРО СІТІ» є ОСОБА_2 . Позивач звертався до відповідача з проханням повернути матеріальні цінності. Станом на дату поданням позовної заяви відповідач так і не повернула матеріальні цінності, які були ввірені їй для виконання посадових обов`язків. 
Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 06.08.2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.
19.08.2025 року до суду надійшов відзив на позов, у якому відповідач просила відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що в пункті 8.2. трудового договору № 31/07 від 31.07.2023 року, працівник відповідає за матеріальні цінності, які ввіряються йому роботодавцем задля виконання своїх посадових обов`язків. Така передача здійснюється на підставі Акту приймання-передачі матеріальних цінностей. Водночас цим трудовим договором не встановлено ані порядку, ані строків повернення матеріальних цінностей роботодавцю. У зв`язку із закінченням трудових відносин із ТОВ «АГРО СІТІ» згідно акту приймання-передачі матеріальних цінностей роботодавцю № 2 від 12.08.2024 року нею було повернуто ТОВ «АГРО СІТІ» відповідні телефон Apple iPhone 11 (MRY42FS/A), SIM карту, зарядний пристрій і ноутбук ASUS M1702QA-AU074, котрі були отримані згідно акту приймання-передачі матеріальних цінностей працівнику № 1 від 31.07.2023 року. Відповідно до пункту 3 даного акту один його примірник зберігається у роботодавця, а другий - у працівника. Проте, у подальшому, 11.10.2024 року позивач направив відповідачу повідомлення № 10/10-24 від 10.10.2024 року про необхідність повернення зазначених матеріальних цінностей та повідомлення № 01/10-24 від 01.10.2024 року про необхідність прибуття за трудовою книжкою. 10.12.2024 року відповідач направила відповідь (від 09.12.2024 року) на повідомлення № 10/10-24 від 10.10.2024 року, у якому зазначила те, що згідно акту приймання-передачі матеріальних цінностей роботодавцю № 2 від 12.08.2024 року нею було повернуто матеріальні цінності. Твердження позивача не відповідають фактичним обставинам справи і підстави спору спростовуються наявними доказами, зокрема актом приймання-передачі матеріальних цінностей роботодавцю № 2 від 12.08.2024 року, позовні вимоги є недоведеними та такими що не підлягають задоволенню. Також, як вбачається із матеріалів справи та підтверджується позивачем, ОСОБА_1 виконувала обов`язки директора ТОВ «АГРО СІТІ» з 09.08.2024 року по 12.08.2024 року, при цьому 10.08.2024 року та 11.08.2024 року були вихідними днями. Тобто фактично відповідач виконувала обов`язки директора ТОВ «АГРО СІТІ» всього 2 робочі дні, тому фізично не могла ознайомитись із усіма наказами підприємства, які були прийняті з моменту його створення (з 02.07.2020 року), зокрема із Наказом № 1 «Про організацію бухгалтерського обліку та облікової політики підприємства» від 02.07.2020 року та Наказом № 1 «Про організацію бухгалтерського обліку та облікової політики підприємства» від 02.01.2023 року, на які звертає увагу позивач. Окрім того, ні згідно умов Трудового договору № 31/07 від 31.07.2023 року, ні Посадової інструкції менеджера (управителя) із збуту ОСОБА_1 не було ознайомлено із указаними наказами ТОВ «АГРО СІТІ», жодних доказів, які б підтверджували протилежне позивач не надав. У той же час, як зазначає сам позивач, пунктом 2.1.9 Наказу № 1 «Про організацію бухгалтерського обліку та облікової політики підприємства» від 02.01.2023 року передбачений порядок введення в експлуатацію об`єктів основних засобів, МНМА та нематеріальних активів підприємства. Пунктом 2.1.10 цього наказу передбачений порядок зміни матеріально відповідальної особи об`єктів основних засобів, МНМА та нематеріальних активів підприємства. Згідно наданих позивачем доказів введення в експлуатацію матеріальних цінностей відбулося на підставі таких документів: наказу керівника № ОЗ-12 від 30.12.2022 року, акту приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів від 30.12.2022 року за участі комісії, наказу керівника № ОЗ-11/1 від 12.05.2023 року, акту приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів від 12.05.2023 року за участі комісії. Матеріально відповідальною особою у вказаних наказах керівника призначено директора ОСОБА_3 , яка одночасно була керівником і засновником підприємства. У той же час відповідно до абз.2 п. 2.1.9 Наказу № 1 від 02.01.2023 року, якщо матеріально відповідальною особою являється керівник підприємства, який одночасно є засновником підприємства прийом-передача основних засобів, МНМА та нематеріальних активів здійснюється на підставі наказу та акту прийому-передачі засвічений керівником підприємства без створення комісії. З викладеного вбачається, що введення в експлуатацію спірних матеріальних цінностей відбулося не у відповідності з п. 2.1.9 Наказу № 1 від 02.01.2023 року, адже ОСОБА_3 станом на 30.12.2022 року і 12.05.2023 року одночасно була керівником і засновником підприємства, а тому відповідні акти прийому-передачі від 30.12.2022року і 12.05.2023 року повинні були
засвічуватись керівником підприємства без створення комісії. Згідно абз. 1 п. 2.1.10. Наказу № 1 від 02.01.2023 року зміна матеріально відповідальної особи об`єктів основних засобів, МНМА та нематеріальних активів здійснюється на підставі наказу керівника, в якому визначається матеріально-відповідальна особа та акту приймання-передачі основних засобів (нематеріальних активів) засвідчений керівником, комісією та матеріально відповідальною особою. Єдиним винятком, є випадок, коли матеріально відповідальною особою є керівник, що одночасно є засновником підприємства - у такому разі комісія не створюється (абз. 2 п. 2.1.10. Наказу №1 від 02.01.2023 року). Матеріалами справи підтверджується, що зміна матеріально відповідальної особи спірних матеріальних цінностей з ОСОБА_3 на ОСОБА_1 відбулася за відсутності комісії на підставі наказу керівника № ОЗ-14/2 від 31.07.2023 року та акту приймання-передачі матеріальних цінностей працівнику від 31.07.2023 року. Отже така зміна матеріально-відповідальної особи (з ОСОБА_3 на ОСОБА_1 ) відбулася з порушенням п. 2.1.10 Наказу №1 від 02.01.2023 року, адже ОСОБА_1 станом на 31.07.2023 року не була одночасно керівником і засновником підприємства, а тому відповідний акт прийому-передачі 31.07.2023 року повинен був засвічуватись керівником підприємства із створенням комісії. У пункті 1 вказаного Акту зазначено, що передача матеріальних цінностей відбулася відповідно до Трудового договору від 31.07.2023 року № 31/07. Як встановлено в пункті 8.2. Трудового договору, працівник відповідає за матеріальні цінності, які ввіряються йому роботодавцем задля виконання своїх посадових обов`язків. Така передача здійснюється на підставі Акту приймання-передачі матеріальних цінностей. Тобто позивач і відповідач при підписанні Акту № 1 приймання-передачі матеріальних цінностей працівнику від 31.07.2023 року (зміна матеріально-відповідальної особи (з ОСОБА_3 на ОСОБА_1 ) керувалися не Наказом № 1 «Про організацію бухгалтерського обліку та облікової політики підприємства» від 02.01.2023 року, а саме пунктом 8.2. Трудового договору від 31.07.2023 року № 31/07. Водночас Трудовим договором не встановлено ані порядку, ані строків повернення матеріальних цінностей роботодавцю. Враховуючи вказане, відповідач повторно наголошує на тому, що у зв`язку із закінченням трудових відносин із ТОВ «АГРО СІТІ» згідно акту приймання-передачі матеріальних цінностей роботодавцю № 2 від 12.08.2024 року нею було повернуто ТОВ «АГРО СІТІ» відповідні телефон Apple iPhone 11 (MRY42FS/A), SIM карту, зарядний пристрій і ноутбук ASUS M1702QA-AU074, котрі були отримані згідно акту приймання-передачі матеріальних цінностей працівнику № 1 від 31.07.2023 року. Відповідне повернення цих матеріальних цінностей роботодавцю було вчинене у такій самій формі та між тими ж сторонами, як і передача цих матеріальних цінностей працівнику (на підставі трудового договору № 31/07 від 31.07.2023 року за відсутності комісії). У свою чергу відповідач наголошує на тому, що зазначені позивачем Наказ № 1 «Про організацію бухгалтерського обліку та облікової політики підприємства» від 02.07.2020 року та аналогічний наказ від 02.01.2023 року не встановлюють нікчемність або недійсність первинних документів, зокрема й акту приймання-передачі матеріальних цінностей роботодавцю № 2 від 12.08.2024 року. Отже навіть теоретичне порушення правил оформлення акту приймання-передачі матеріальних цінностей роботодавцю № 2 від 12.08.2024 року не спричиняє його недійсність або ж нікчемність.
25.08.2025 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій позивач просив позов задовольнити, посилаючись на те, що жодного іншого документу, окрім спірного «Акту № 2» відповідач не надає. Односторонній підпис працівника (директор є найнятою засновником особою) не фіксує факту прийняття майна роботодавцем, отже не доводить повернення. Підприємство придбало матеріальні цінності і вперше ввело їх в експлуатацію. 31.07.2023 року відбувся перерозподіл МЦ на користь ОСОБА_1 як працівника (менеджера) - саме за сценарієм «керівник-засновник працівник», для якого п. 2.1.10 дозволяє оформлення без комісії (наказ № ОЗ-14/2 + Акт № 1, що й зроблено). «Акт № 2» не зареєстрований у позивача, немає наказу/комісії під нього, немає відбитку регулярної практики (на всіх «живих» документах підприємства печатка є). Печатка формально не є обов`язковим реквізитом, але її системна наявність на інших документах і раптом відсутність саме на «Акті № 2» знижує довіру до цього доказу в очах суду. Відповідач працював на підприємстві у якості менеджера (управителя) зі збуту з 2023 року, а тому основні правила підприємства та порядок передачі повернення їй були відомі, оскільки вона неодноразово наочно могла бачити процедуру. Відсутні будь-які докази наявності наказів про передачу/прийняття від 12.08.2024 року, відомостей складу/комісії, інвентаризаційних розписок, відміток у журналі, актів звіряння тощо. Печатка не є обов`язковим реквізитом первинного документа, але системна відсутність печатки саме на цьому «Акті № 2» при наявності печатки на інших документах компанії додатковий доказ його недостовірності.
Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 11.11.2025 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.
Представник позивача ТОВ «АГРО СІТІ» письмово просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце слухання справи повідомлялась належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомила. 
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, дійшов наступних висновків.
Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Судом встановлено, що 31.07.2023 року між ТОВ «АГРО СІТІ» в особі директора Ікол Тетяни Миколаївни та ОСОБА_1 укладено трудовий договір № 31/07, за умовами якого відповідач була прийнята на роботу на посаду менеджера (управителя) із збуту (а.с. 12).
Наказом ТОВ «АГРО СІТІ»№ 7 від 31.07.2023 року відповідач була прийнята на роботу з 02.08.2023 року на посаду менеджера (управителя) із збуту (а.с. 13).
Наказом № 1 «Про організацію бухгалтерського обліку та облікової політики підприємства» від 02.07.2020 року та Наказом № 1 «Про організацію бухгалтерського обліку та облікової політики підприємства» від 02.01.2023 року на підприємстві були встановлені правила організації бухгалтерського обліку та облікової політики підприємства. 
Наказом № 2 від 03.10.2022 року була створена комісія щодо визначення придатності введення в експлуатацію основних засобів та МНМА з переліком осіб, які можуть бути у складі цієї комісії.
30.12.2022 року на підставі рахунку на оплату № 4819 від 29.12.2022 року та видаткової накладної №5031 від 30.12.2022 року було придбано мобільні телефони iphone 11 black 64 Gb-FSU за 20 499,00 грн. кожен. 
Наказом № ОЗ-12 від 30.12.2022 року та Актом приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів від 30.12.2022 року їх було введено в експлуатацію як основні засоби ТОВ «АГРО СІТІ» та визначено матеріально-відповідальну особу ОСОБА_4 . Оскільки було перше введення в експлуатацію матеріального активу, директор вирішила її здійснити на підставі абз. 1 п.2.1.9 Облікової політики із затвердженням комісією.
11.05.2023 року на підставі рахунку на оплату № СФ-00267167 від 08.05.2023 року та видаткової накладної № 267167 від 11.05.2023 року було придбано Ноутбук Asus VivoBook 17 M1702QA-AU074 за 19 999,17 грн. Наказом № ОЗ-11/1 від 12.05.2023 року та Актом приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів від 12.05.2023 року його було введено в експлуатацію як основний засіб ТОВ «АГРО СІТІ» та визначено матеріально-відповідальну особу ОСОБА_4 .
Було введено в експлуатацію, також, на підставі абз. 1 п.2.1.9 Облікової політики із затвердженням комісією.
Відповідно до Наказу № 1 «Про організацію бухгалтерського обліку та облікової політики підприємства» від 02.07.2020 року та Наказу № 1 «Про організацію бухгалтерського обліку та облікової політики підприємства» від 02.01.2023 року порядок введення в експлуатацію об`єктів основних засобів, МНМА та нематеріальних активів та зміна матеріально відповідальної особи здійснюється наступним чином:
2.1.9. Введення в експлуатацію об`єктів основних засобів, МНМА та нематеріальних активів здійснюється на підставі наказу керівника в якому визначається матеріально-відповідальна особа та акту приймання-передачі основних засобів (нематеріальних активів) засвідчений керівником, комісією та матеріально відповідальною особою. Склад комісії визначається наказом керівника. Якщо матеріально-відповідальною особою являється керівник підприємства, який одночасно є засновником підприємства прийом-передача основних засобів, МНМА та нематеріальних активів здійснюється на підставі наказу та акту прийому-передачі засвічений керівником підприємства без створення комісії. Якщо матеріально-відповідальною особою являється керівник підприємства, який не є засновником підприємства прийом-передача основних засобів, МНМА та нематеріальних активів здійснюється на підставі наказу та акту приймання-передачі основних засобів (нематеріальних активів) засвідчений керівником, комісією та матеріально відповідальною особою комісії.
2.1.10. Зміна матеріально відповідальної особи об`єктів основних засобів, МНМА та нематеріальних активів здійснюється на підставі наказу керівника в якому визначається матеріально-відповідальна особа та акту приймання-передачі основних засобів (нематеріальних активів) засвідчений керівником, комісією та матеріально відповідальною особою. Якщо матеріально-відповідальною особою являється керівник підприємства, який одночасно є засновником підприємства прийом-передача основних засобів, МНМА та нематеріальних активів здійснюється на підставі наказу та акту прийому-передачі засвічений керівником підприємства без створення комісії. Якщо матеріально-відповідальною особою являється керівник підприємства, який не є засновником підприємства прийом-передача основних засобів, МНМА та нематеріальних активів здійснюється на підставі наказу та акту приймання-передачі основних засобів (нематеріальних активів) засвідчений керівником, комісією та матеріально відповідальною особою комісії.
Оскільки була здійснена зміна матеріально відповідальної особи між керівником підприємства, який одночасно є засновником підприємства та працівником, то створення комісіє не є обов`язковим, а тому основні засоби були передані на підставі лише акту прийому-передачі та наказу.
Актом № 1 приймання-передачі матеріальних цінностей працівнику від 31.07.2023 року на підставі наказу № ОЗ-14/2 від 31.07.2023 року позивачем було передано ОСОБА_1 :
1) Телефон Apple iphone 11 (MRY42FS/A), серійний номер НОМЕР_2;
2) Sim карта (оператор Київстар) НОМЕР_3;
3) Зарядний пристрій А1400;
4) Ноутбук Asus M1702QA-AU074, серійний номер НОМЕР_4 (а.с. 14). 
08.08.2024 року наказом № 12 відповідач була звільнена з посади менеджера (управителя) із збуту на підставі п. 1 ч.1 ст. 36 КЗпП - за згодою сторін (а.с. 14).
При цьому сторони домовилися, що відповідач займе посаду директора ТОВ «АГРО СІТІ» з 09.08.2024 року, що підтверджується Рішенням єдиного учасника № 08/08/2024 (а.с. 15).
З 13.08.2024 року на підставі Рішення єдиного учасника № 12-08/24 від 12.08.2024 року новим директором ТОВ «АГРО СІТІ» є ОСОБА_2 (а.с. 15).
01.09.2024 року та 10.10.2024 року позивачем направлено відповідачеві повідомлення про необхідність повернути матеріальні цінності (а.с. 25). 
На підставі розпорядження від 30.09.2024 року № ОЗ-28 проведено інвентаризацію фактичної наявності необоротних активів, за результатами якої встановлено відсутність мобільного телефону Apple iphone 11 (MRY42FS/A), серійний номер НОМЕР_2; ноутбуку Asus M1702QA-AU074, серійний номер НОМЕР_4 (а.с. 14).
Згідно з довідкою про балансову вартість основних засобів ТОВ «АГРО СІТІ» (матеріально-відповідальна особа ОСОБА_1 ) станом на 01.10.2024 року вартість мобільного телефону Apple iphone 11 (MRY42FS/A), серійний номер НОМЕР_2 - 12 103,07 грн., ноутбук Asus M1702QA-AU074, серійний номер НОМЕР_4 - 14 666,05 грн. (а.с. 22).
Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно з ч. 1 ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У частині третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У частинах першій-третій статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
Суд оцінюючи в якості доказу наданий відповідачем акт № 2 приймання-передачі матеріальних цінностей роботодавцю від 12.08.2024 року (а.с. 72) виходить із наступного.
Належний первинний документ має містити всі обов`язкові реквізити і підтвердження факту операції. Документ «заднім числом» або одноосібно складений не підтверджує передачу/повернення майна (постанова КГС ВС від 03.06.2022 року у справі № 910/10011/19).
У постанові Верховного Суду у справі № 822/2562/16 від 18.03.2021 року зазначено, що первинні документи повинні бути складені під час господарської операції; відсутність підписів відповідальних осіб або складання документа заднім числом позбавляє його належної доказової сили.
При цьому, порушення правил оформлення первинних документів саме по собі не робить їх «недійсними», однак напряму впливає на можливість цими документами довести факт операції (постанова КГС ВС від 17.11.2022 року у справі № 910/11870/20).
Тобто наданий відповідачем акт № 2 від 12.08.2024 року не підтверджує повернення матеріальних цінностей позивачу, оскільки містить лише односторонній підпис робітника та не містить печатки, яка хоч і не є обов`язковою, проте її наявність на інших документах підприємства ставить під сумнів акт № 2. 
Відповідно до частин першої та другої статті 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права та законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови що така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю працівника).
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей.
Відповідно до ст. 135-1 КЗпП України письмовий договір про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівником, який досяг вісімнадцятирічного віку та: 1) займає посаду або виконує роботу, безпосередньо пов`язану із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або використанням у процесі виробництва переданих йому цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України; 2) виконує роботу за трудовим договором про дистанційну роботу або про надомну роботу і користується обладнанням та засобами роботодавця, наданими йому для виконання роботи.
Розмір заподіяної підприємству, установі, організації шкоди визначається за фактичними втратами, на підставі даних бухгалтерського обліку, виходячи з балансової вартості (собівартості) матеріальних цінностей за вирахуванням зносу згідно з установленими нормами (ч. 1 ст. 135-3 КЗпП України).
Поняття «працівник» розкрито в ст. 1 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» від 15.09.1999 року № 1045-XIV. Працівник - це фізична особа, яка працює на підставі трудового договору на підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи, яка використовує найману працю.
У ст. 21 КЗпП України передбачено, що трудовий договір є угодою між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою. Отже, не може відповідати перед підприємством, установою чи організацією працівник, який не перебуває з ним у трудових правовідносинах.
Тобто ОСОБА_1 відповідно до трудового договору від 31.07.2023 року є матеріально відповідальною особою за збереження матеріальних цінностей, які були передані їй відповідно до акту приймання-передачі № 1 від 31.07.2023 року, тому суд, розглядаючи даний спір в межах заявлених вимог, оцінюючи здобуті по справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності та взаємності зв`язку у сукупності дійшов до висновку про задоволення позовних вимог.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд приймає до уваги те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 15-16 ЦК України, ст. ст. 21, 130, 134, 135-1, 135-3 КЗпП України, ст. ст. 4, 12-13, 77-78, 81, 141, ч. 2 ст. 247, 258-259, 263-266, 354 ЦПК України, 
ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО СІТІ» (код ЄДРПОУ: 43689690, місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Кільченська, буд. 3) до ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) про стягнення грошових коштів - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО СІТІ» грошові кошти у розмірі 26 769,12 грн. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО СІТІ» судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після завершення апеляційного перегляду.

Суддя Н.В. Басова