ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2026 року	Львів	Справа № 380/3886/24 пров. № А/857/26424/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді Обрізко І.М., 
суддів Пліша М.А., Шинкар Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Львівської митниці на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2024 року, прийняте суддею Морська Г. М., м. Львів у справі № 380/3886/24 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Полімер Інвест Захід» до Львівської митниці про коригування митної вартості,

встановив :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Полімер Інвест Захід» (надалі – ТОВ, позивач) звернулося з адміністративним позовом до Львівської митниці (надалі – відповідач) про визнання протиправними і скасування рішення від 15.08.2023 № UA209000/2023/100497/2 про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209230/2023/002114.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2024 позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Львівської митниці про коригування митної вартості від 15.08.2023 №UA209000/2023/100497/2.
Визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Львівської митниці №UA209230/2023/002114.
Стягнуто з Львівської митниці на користь ТОВ сплачений судовий збір у сумі 6056 грн. 
Суд виходив з того, що позивачем надано відповідачу для митного оформлення імпортованих товарів всі документи, які передбачені ч. 2 ст. 53 МК України. Подані документи містили достовірні числові дані, які підтверджували митну вартість товарів за ціною Контракту згідно з вимогами ч. ч. 4, 5 ст. 58 Митного кодексу України.
Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, Львівська митниця подала апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального права та неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а обставини, які мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими були недоведеними належними та допустимими доказами.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що під час здійснення митного оформлення за митною декларацією №23UA209230085774U4 від 14.08.2023 (далі – МД) було опрацьовано інформацію, що міститься у поданих до митного оформлення документах та виявлено наступне: 
- у CMR від 31.07.2023 № 1092 графа 16 та 23 зазначено що перевізником є PE MANUEL, проте за зазначеним маршрутом (даного перевізника) декларантом не надано платіжні документи, заявку, рахунок-фактуру та ін., що унеможливлює здійснити перевірку вартості таких послуг. Отже заявлена у рахунку на перевезення вартість фрахту викликає обґрунтовані сумніви щодо його величини;
- відповідно до вимог п. 8.6 зовнішньоекономічного контракту від 10.01.2023 № JP-23/01 вартість пакування, маркування включається у вартість доставки. Однак вищезазначені витрати не вказані у інвойсі від 08.06.2023 № YWJN23-05250051. Таким чином не зрозуміло як сформована ціна товару при відповідних умовах поставки, а відповідно правильність нарахування митної вартості товару;
- відповідно до інформації яка наведена у коносаменті від 16.07.2023 №NGB7295668 порт призначення Гданськ. Проте у рахунку про надання транспортно-експедиційних послуг від 07.07.2023 № UA00077554 вартість перевезення розраховано від порту Гдиня.
Таким чином, Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення складових митної вартості, визначеної за основним методом.
Надіслані на вимогу митного органу документи не усунули вищезазначені невідповідності.
Крім того, відповідно до рахунку фактури та рахунку проформи сума, що підлягає сплаті за товар становить 25 869,75 Дол. США, в той же час в платіжній інструкції від 12.06.2023 зазначено суму 64 663,95 Дол. США. Тобто, платіжні доручення позивача неможливо ідентифікувати з даними поставками товарів, оскільки зазначені в них суми, що підлягають сплаті за товар, відрізняються.
Просить скасувати рішення суду та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Позивачем відзиву на апеляційну скаргу не подано, що не перешкоджає розгляду справи по суті. 
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 10.01.2023 між ТОВ «Полімер Інвест Захід» (Покупець) та JIANGXI YONGGUAN ADHESIVE PRODUCTS CORP.LTD, (Продавець) укладено Контракт № JP-23/01 відповідно до якого Продавець зобов`язується доставити Покупцеві, а Покупець прийняти товар згідно специфікації доставки або рахунків-фактур. 
На виконання вимог зовнішньоекономічного Контракту від 10.01.2023 № JP-23/01 покупцем придбаний товар згідно рахунку-фактури (інвойсу) від 08.06.2023 №YWJN23-05250051 на суму 25869,75 USD.
Позивач з метою митного оформлення вказаного товару 14.08.2023 подав до Львівської митниці електронну митну декларацію №23UA209230085774U4, відповідно до якої було заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначеними у графі 31 митної декларації: Плівка самоклеюча ПВХ (з продуктів поліприєднання, адитивної полімеризації) у рулонах JUMBO: - BOPP JUMBO рулони (в асортименті) 1280 мм (1260мм придатних до експлуатації) х 3500-4100 м х 38 мкм. - 40 мкм. (плівка + клей) - 112 рулонів /20695 кг/.
Одночасно, декларантом до митного контролю, разом з митною декларацією №23UA209230085774U4 в якості підстави для застосування основного методу було надано наступні документи, які містять відомості щодо ціни товару та дають можливість обчислити її: - пакувальний лист б/н від 08.06.2023; - рахунок-фактура (інвойс) від 08.06.2023 №YWJN23-05250051; коносамент від 16.07.2023 №NGB7295668; автотранспортна накладна від 31.07.2023 №1092; декларація про походження товару № YWJN23-05250051 від 08.06.2023; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги від 07.08.2023 №UA00077554; документ що підтверджує вартість перевезення товару від 02.08.2023 №SNGB7295668; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів від 10.01.2023 № JP-23/01; договір (контракт) про перевезення від 12.10.2022 №GC-019270; договір (контракт) про перевезення від 14.07.2023 №SF-020943.
За наслідками опрацювання наданих документів Львівська митниця надіслала наступне повідомлення: «Відповідно до частини 2 статті 53 Митного кодексу України Вам необхідно надати наступні документи для підтвердження митної вартості товару №: якщо рахунок сплачено, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, а саме: договір про надання транспортно-експедиційних послуг, рахунки-фактури про надання транспортно-експедиційних послуг, акти виконаних робіт, калькуляцію транспортних витрат; якщо здійснювалось страхування, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. Відповідно до ч. 3 статті 53 Митного кодексу України, у разі неподання документів зазначених у ч. 2 статті 53 Митного кодексу України, Вам необхідно протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи : каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини».
У свою чергу, Декларант на вимогу надав додаткові документи: банківські платіжні документи 11JBKLN6,11 від 12.06.2023; рахунок на перевезення UA00077554 від 07.08.2023; довідка SNGB7295668 від 02.08.2023, договір-перевезення №SF-020943 від 14.07.2023, договір-перевезення №GC-019270 від 12.10.2022, декларацію країни відправлення 402220230000000687 від 16.06.2023, характеристики товарів від 03.08.2023, прайс від 10.05.2023, заявку SNGB7295668 від 02.06.2023.
15.08.2023 Львівською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UА209000/2023/100497/2, в графі 33 якого було вказано:
«…За результатами проведеного опрацювання встановлено наступні розбіжності: згідно наданих до митного контролю CMR від 31.07.2023 №1092 у графах 16 та 23 зазначено що перевізниками є PE MANUEL проте за зазначеним маршрутом (даного перевізника) декларантом не надано, платіжні документи, заявку, рахунок-фактуру та ін., що унеможливлює здійснити перевірку вартості таких послуг. Отже заявлена у рахунку на перевезення вартість фрахту викликає обґрунтовані сумніви щодо його величини; відповідно до вимог п. 8.6 зовнішньоекономічного Контракту від 10.01.2023 №JP-23/01 зазначено що вартість пакування, маркування включається у вартість доставки. Однак вищезазначені витрати не вказані у інвойсі від 08.06.2023 №YWJN23-05250051. Таким чином не зрозуміло як сформована ціна товару при відповідних умовах поставки, а відповідно правильність нарахування митної вартості товару; відповідно до інформації яка наведена у коносаменті від 16.07.2023 №NGB7295668 порт призначення вказано - Гданськ. Проте у рахунку про надання транспортно-експедиційних послуг від 07.07.2023 №UA00077554 вартість перевезення розраховано від порту Гдиня…».
14.09.2023 позивач подав до Львівської митниці заяву №5 до якої долучив додаткові документи та просив, з посиланням на ст.55 Митного кодексу України, повторно розглянути подану документи і прийняти письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості товару та скасувати рішення про коригування митної вартості від 15.08.2023 №UA209000/2023/100497/2.
Листом від 27.09.2023 №7.4-2/15/13/24767 Львівська митниця відмовила у скасуванні спірного рішення.
14.09.2023 ТОВ «Полімер Інвест Захід» подало до Державної митної служби України скаргу на рішення Львівської митниці про коригування митної вартості від 15.08.2023 №UA209000/2023/100497/2.
За результатами розгляду поданої скарги Державна митна служба України прийняла рішення від 19.10.2023 №15/15-02-02/7/4768, яким залишено скаргу позивача без задоволення.
Не погодившись з спірним рішенням про коригування митної вартості, позивач звернувся до суду з даним позовом. 
Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються МК України та іншими законами України.
Згідно статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до частини першої статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Частинами першою третьою статті 52 цього ж Кодексу врегульовано, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право: 1) надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації; 2) на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу; 3) проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власні кошти; 4) оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення митного органу щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність митного органу щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів; 5) приймати самостійне рішення про необхідність коригування митної вартості після випуску товарів; 6) отримувати від митного органу інформацію щодо підстав, з яких митний орган вважає, що взаємозв`язок продавця і покупця вплинув на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари; 7) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 8) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих при коригуванні заявленої митної вартості, а також щодо підстав для здійснення такого коригування.
Частинами другою, третьою статті 53 МК України визначено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Частинами першою третьою статті 54 вказаного Кодексу передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Згідно частин першої, другої, п`ятої, шостої статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду. Декларант може провести консультації з митним органом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митного органі. На вимогу декларанта консультації проводяться у письмовому вигляді.
Частинами першою, другою статті 57 вказаного Кодексу визначено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Відповідно до частин першої, другої статті 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.
Виходячи із встановлених обставин справи та досліджених доказів, відповідач безпідставно відмовив у визнанні заявленої митної вартості товарів, з огляду на таке.
Судом першої інстанції вірно встановлено, що для підтвердження транспортної складової разом із митною декларацією декларант позивача надав митному органу наступні документи: автотранспортну накладну від 31.07.2023 №1092; договір перевезення вантажів від 14.07.2023 №SF-020943; заявку від 02.06.2023 №SNGB7295668; рахунок на оплату від 07.08.2023 №UA00077554; довідку від 03.08.2023; довідку про вартість перевезення до митного кордону України від 02.08.2023 № SNGB7295668; ЦМР №1092; договір на транспортно-експедиторське обслуговування від 12.10.2022 №GC-019270.
12.10.2022 між ТОВ «ДСВ ЛОГІСТИКА» (Експедитор) та ТОВ «Полімер Інвест Захід» (Замовник) укладено договір на транспортно-експедиторське обслуговування, за яким Експедитор за оплату та за рахунок Замовника надає останньому комплекс послуг з організації та забезпечення перевезення імпортних, експортних, транзитних вантажів Замовника.
Відповідно до п.4.1 Договору вартість, ставки та тарифи виконуваних Експедитором послуг, особливі умови перевезення обговорюються сторонами у Заявках та/або додаткових угодах. 
Вказаний договір був поданий до митного контролю і предметом його є надання позивачу транспортно - експедиторських послуг. Відповідно ТОВ «ДСВ ЛОГІСТИКА» є Експедитором, а не перевізником. І не маючи власних транспортних засобів залучає їх для виконання своїх господарських зобов`язань перед ТОВ «Полімер Інвест Захід». Це і передбачено Договором на транспортно-експедиторське обслуговування від 12.10.2022 №GC-019270. 
Згідно із заявкою від 02.08.2023 №SNGB7295668 ТОВ «ДСВ ЛОГІСТИКА» як Експедитор, який взяв на себе зобов`язання щодо організації перевезення вантажу позивача, визначив суму фрахту 4793,00 USD. 
Згідно рахунку на оплату від 07.08.2023 №UA00077554 та акту здачі-приймання робіт (надання послуг) від 16.08.2023 №9430 ТОВ «ДСВ ЛОГІСТИКА» надало позивачу наступні послуги: 1) послуги з міжнародного перевезення вантажу маршруту м/п Рава-Руська- м.Тернопіль (Україна) – 18672,61 грн; 2) локальні витрати в порту прибуття - 16638,71 грн; 3) транспортно-експедиційні послуги на території України – 21055,26 грн; 4) послуги з міжнародного перевезення вантажу NINGBO – GDYMIA – 40773,99 грн; 5) послуги з міжнародного перевезення вантажу маршруту Гдиня (Польща) – м/п Рава-Руська – 73921,68 грн.
Суд правильно зауважив, що зазначена в митній декларації №23UA209230085774U4 митна вартість імпортованого позивачем товару 1077354,92 грн, крім загальної вартості товару за Контрактом – 25869,75 USD, включає в себе вартість транспортних та експедиторських послуг 114695,67 грн.
Таким чином всі транспортні витрати, які поніс ТОВ «Полімер Інвест Захід» по Договору на транспортно-експедиторське обслуговування від 12.10.2022 №GC-019270 з ТОВ «ДСВ ЛОГІСТИКА» включені у заявлену митну вартість у відповідності до п. 5 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України.
Щодо твердження митного органу про розбіжності у поданих документах щодо порту призначення, суд зазначає таке.
Згідно поданого до митного оформлення коносаменту від 16.07.2023 №SNGB7295668 порт призначення вказаний «Гданськ».
При цьому, відповідно до листа MSC CALIPSO FW323W позивача було повідомлено після прибуття судна у порт Гданськ, у зв`язку із заторами на балтійському хабі Гданськ та як наслідок неможливості розвантаження контейнера із судна, судно було перенаправлено до Бреферхафен. В подальшому судно було розвантажено на Балтійському контейнерному терміналі в Гдині. Окрім того, позивачу повідомлено, що зміна парта розвантаження не спричинить жодних додаткових витрат.
Як правильно зауважив суд, вказаний лист надавався позивачем разом із заявою від 14.09.2023 №5, поданою до Львівської митниці. 
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність посилання митного органу, як на підставу для коригування митної вартості про відсутність в інвойсі інформації про вартість пакування та маркування, з огляду на таке.
Пунктом 8.6 зовнішньоекономічного Контракту №JP-23/01 від 10.01.2023 передбачено, що у вартість доставки входить упаковка і маркування товару.
Вказаний пункт договору узгоджуються з умовами поставки FOB та означає те, що у вартості кожного товару вже включені витрати на упаковку товару. За умовами поставки FOB Incoterms-2010 продавець зобов`язаний за власний рахунок забезпечити пакування товару, необхідне для перевезення товару (за винятком випадків, коли в галузі торгівлі прийнято звичайно відвантажувати товари з такими ж характеристиками, що обумовлені договором, без упаковки). Пакування здійснюється в тій мірі, в якій обставини, що стосуються транспортування (наприклад, засоби перевезення, місце призначення), повідомлені продавцю до укладення договору купівлі-продажу. Упаковка повинна містити належне маркування. 
Отже, витрати на упаковку товару та маркування за умовами поставки FOB покладається на продавця. 
Таким чином, відсутня необхідність повторно зазначати такі відомості у комерційному інвойсі. Ба більше, в комерційному інвойсі від 08.06.2023 № YWJN23-05250051 міститься відмітка «в вартість додано пакування та маркування товару».
Враховуючи наведене, відсутні підстави ставити під сумнів заявлену декларантом за першим методом митну вартість спірного товару, оскільки така вартість підтверджується поданими до митного оформлення документами, у яких відсутні розбіжності щодо вартості товару чи ознаки підробки, вони містять достатньо відомостей щодо ціни товару.
Отже, правильним є висновок суду першої інстанції, що декларантом було подано усі документи, що підтверджують правомірність декларування товару за основним (першим) методом, та які чітко ідентифікують придбаний товар, містять об`єктивні та достовірні дані, не містять дефектів та підтверджують числові значення, зазначені в МД, у зв`язку із чим відповідач безпідставно не визнав заявлену декларантом митну вартість та не скасував оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів.
Відтак, відповідач безпідставно відмовив у визнанні заявленої митної вартості спірного товару, оскільки позивач надав передбачені чинним законодавством документи, які підтверджують митну вартість товару, що ввозиться, та дають можливість визначити митну вартість товару за ціною договору шляхом застосування першого методу.
Застосування другорядного - резервного методу визначення митної вартості товару передбачене статтею 64 МК України, згідно з якою у разі якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митним органом митних вартостях.
Згідно пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товару має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товару, інших умов, що могли вплинути на ціну товару), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Відповідно до пункту 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товару, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 №598 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01 червня 2012 за №883/21195), у рішенні про коригування митної вартості зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом. Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.
Оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів не відповідає вимогам пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України, оскільки у ньому, крім посилання на МД №UA209230/2023/053287 від 22.05.2023, на підставі якої здійснено розрахунок скоригованої митної вартості товару, будь-яких пояснень щодо коригувань на обсяги партії ідентичних товарів, умов поставки, комерційних умов не наведено.
Верховний Суд у постановах від 10.06.2021 у справі № 815/6854/17, від 14.07.2020 у справі № 809/1734/16 зазначив, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг не відповідає вартості заявленій позивачем, не може утворити підстав для відмови у визнанні заявленої митної вартості за основним методом, оскільки митні органи при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, мають діяти у спосіб, визначений МК України, а відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті органом доходів і зборів відповідних рішень. Наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, є більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за іншим методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо). Автоматизована система аналізу та управління ризиками не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.
За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення у спірних випадках митного оформлення не може розцінюватись як заниження декларантом митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару, і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.
Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими. Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.
Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.
Судові витрати розподілу не підлягають з огляду на результат вирішення апеляційної скарги та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Львівської митниці залишити без задоволення, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2024 року у справі № 380/3886/24, - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	І. М. Обрізко 	
судді	 	М.А. Пліш 	
 	 	Т. І. Шинкар