справа № 619/135/25
провадження № 2/619/29/26

РІШЕННЯ
іменем України
29 травня 2026 року        м. Дергачі
Дергачівський районний суд Харківської області у складі головуючого судді Овсяннікова В.С., за участі секретаря судового засідання Кісіль А.О., прокурора Сапітона Д.Б., представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Янковського С.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Дергачі цивільну справу за позовом Дергачівської окружної прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі Харківської обласної державної (військової) адміністрації, Державного агенства лісових ресурсів України до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «НИВА СП» про витребування земельної ділянки,-

в с т а н о в и в:

Дергачівська окружна прокуратура Харківської області звернулася до суду з позовом в інтересах держави в особі Харківської обласної державної (військової) адміністрації, Державного агенства лісових ресурсів України до ОСОБА_1 , треті особи: Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України», Товариство з обмеженою відповідальністю «НИВА СП», у якому просили:
- витребувати на користь власника Харківської обласної військової (державної) адміністрації (вул. Сумська, 64, м. Харків, 61002, код ЄДРПОУ 23912956) з незаконного володіння ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , Паспорт НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) земельну ділянку площею 0,0356 га з кадастровим номером 6322081000:01:000:0407.
- витребувати на користь власника Харківської обласної військової (державної) адміністрації (вул. Сумська, 64, м. Харків, 61002, код ЄДРПОУ 23912956) з незаконного володіння ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , Паспорт НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) земельну ділянку площею 0,5022 га з кадастровим номером 6322081000:01:000:0408.
- встановити порядок виконання рішення суду, відповідно до якого, після набрання рішенням про задоволення позову законної сили, воно є підставою для:
- державної реєстрації права державної власності на земельну ділянку номером площею 0,0356 га з кадастровим номером 6322081000:01:000:0407 за Харківською обласною військовою (державною) адміністрацією (вул. Сумська, 64, м. Харків, 61002, код ЄДРПОУ 23912956);
- державної реєстрації права постійного користування на земельну ділянку площею 0,0356 га з кадастровим номером 6322081000:01:000:0407 за Державним спеціалізованим господарським підприємством «Ліси України» (код ЄДРПОУ: 44768034).
- державної реєстрації права державної власності на земельну ділянку номером площею 0,5022 га з кадастровим номером 6322081000:01:000:0408 за Харківською обласною військовою (державною) адміністрацією (вул. Сумська, 64, м. Харків, 61002, код ЄДРПОУ 23912956);
- державної реєстрації права постійного користування на земельну ділянку площею 0,5022 га з кадастровим номером 6322081000:01:000:0408 за Державним спеціалізованим господарським підприємством «Ліси України» (код ЄДРПОУ: 44768034).
Судові витрати покласти на відповідача.
В обгрунтування позовних вимог вказує, що що розпорядженням Дергачівської районної державної адміністрації від 27.02.2004 №352 затверджено проект організації території земельних часток (паїв) колективного сільськогосподарського підприємства «Богодухівське», загальною площею 1030,2494 га. 
На підставі вказаного розпорядження громадянці ОСОБА_1 виділено земельну ділянку площею 2,7318 га. Вказаним державним актом серії ХР №023129 посвідчено право власності на чотири земельні ділянки, у тому числі на земельну ділянку з кадастровим номером 6322081000:01:000:0407 площею 0,0356 га та земельну ділянку з кадастровим номером 6322081000:01:000:0408 площею 0,5022 га.
Прокуратурою встановлено, що вказані земельні ділянки з кадастровими номерами 6322081000:01:000:0407 та 6322081000:01:000:0408 сформовані та вибули у приватну власність на підставі рішення Дергачівської районної державної адміністрації від 27.02.2004 №352 всупереч вимогам земельного і лісового законодавства, оскільки спірні земельні ділянки відносяться до земель державної власності лісогосподарського призначення, перебувають у межах кварталу №136 виділ № 8, 9 Мерчанського лісництва Філії «Жовтневе лісове господарство» ДП «Ліси України», та повинні використовуватись для ведення лісового господарства.
Позвач вважає, що земельні ділянки підлягають витребуванню із незаконного володіння відповідача на користь її постійного користувача у судовому порядку за рішенням суду.
Просить задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження та надано відповідачу строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву.
24.12.2025 року від відповідачки ОСОБА_1 до суду надійшла заява про застосування наслідків спливу строку позовної давності. 
Заява обґрунтована тим, що позовні вимоги прокурора стосуються витребування земельної ділянки, право власності на яку відповідачка набула ще 20.02.2007 року на підставі розпорядження голови Дергачівської райдержадміністрації № 352 від 27 вересня 2004 року. Вказуючи на те, що з моменту винесення розпорядження та набуття права власності минуло більше трьох років, відповідачка, посилаючись на статті 256, 257, 266 та частини 3, 4 статті 267 Цивільного кодексу України, просить застосувати позовну давність та повністю відмовити у задоволенні позову. Додатково заявниця зазначає, що з урахуванням норм Закону України № 12089 (щодо правового статусу добросовісного набувача), витребування земельної ділянки у добросовісного набувача після спливу строку давності є неможливим. 
24.12.2025 року через систему «Електронний суд» представником заявника Дергачівської окружної прокуратури було подано заперечення на вказану заяву відповідачки. 
Прокурор зазначає, що встановлений ст. 257 ЦК України трирічний строк позовної давності позивачами не пропущено. Свою позицію обґрунтовує тим, що перебіг позовної давності відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. Згідно з матеріалами справи, Харківська обласна військова (державна) адміністрація та Державне агентство лісових ресурсів України дізналися про протиправне вилучення спірної земельної ділянки із земель лісового фонду лише у 2024 році після отримання відповідних повідомлень та листів від окружної прокуратури. Сам прокурор виявив порушення інтересів держави у 2024 році під час аналізу Публічної кадастрової карти та Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за результатами чого було розпочато досудове розслідування. Окрім цього, прокурор наголошує, що відповідачка не може вважатися добросовісним набувачем у розумінні ст. 388 ЦК України. 
Спірна земельна ділянка належить до земель лісогосподарського призначення, перебуває під посиленою охороною держави, була вкрита лісовою рослинністю та не могла законно вибути у приватну власність громадян без належного дозволу уповноваженого органу, про що відповідачка, проявивши розумну обачність, повинна була знати. Також прокуратура зауважує, що Закон № 4292-ІХ (законопроєкт № 12089) набрав чинності 09.04.2025 року, тобто вже після відкриття провадження у цій справі (17.01.2025 року). Оскільки акти цивільного законодавства за загальним правилом не мають зворотної дії в часі (ст. 5 ЦК України), ретроспективне застосування його положень порушило б принцип правової визначеності та легітимних очікувань. На підставі цього прокурор просить відмовити у задоволенні заяви відповідачки. 
18.02.2026 року через систему «Електронний суд» від представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «НИВА СП» (адвоката Янковського С.А.), до суду надійшли пояснення щодо позову, які містять клопотання про застосування наслідків спливу строку позовної давності. 
Третя особа повністю погоджується з позицією відповідачки ОСОБА_1 та просить застосувати до позовних вимог наслідки спливу строку позовної давності відповідно до її заяви від 31.10.2025. Заява обґрунтована тим, що державний акт на право власності відповідачки на оспорювані земельні ділянки зберігається у відповідному відділі земельних ресурсів ще з 2007 року, а державна реєстрація права власності була проведена у 2007 році на підставі Розпорядження голови Дергачівської райдержадміністрації №352 від 27.09.2004. Представник третьої особи наголошує, що Кабінет Міністрів України та інші уповноважені державні органи в силу своїх повноважень мали і могли довідатися про порушення права власності держави з моменту передачі ділянок у приватну власність. З огляду на те, що з моменту набуття відповідачкою права власності та реєстрації акту минуло майже 20 років, що значно перевищує встановлений статтею 257 ЦК України трирічний строк, та посилаючись на положення статей 256, 261, 266, 267 ЦК України, представник третьої особи просить повністю відмовити позивачам у задоволенні позовних вимог. 
07.04.2026 представником Дергачівської окружної прокуратури було подано заперечення на заяви про застосування строків позовної давності та додаткові пояснення у справі. 
Прокурор зазначає, що позовні вимоги заявлено у межах строку позовної давності, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг строку починається з дня, коли особа довідалася або об`єктивно могла довідатися про порушення свого права. 
Позивач наголошує, що факт реєстрації права власності на спірну земельну ділянку за відповідачкою сам по собі не породжує презумпції обізнаності органів прокуратури.
Оскільки прокурор не є учасником правовідносин у сфері лісокористування, на нього не може покладатися обов`язок постійного моніторингу реєстрів чи публікацій , а початок перебігу строку слід пов`язувати з моментом, коли він об`єктивно отримав достатні матеріали, що підтверджують ознаки протиправності вилучення земель. 
Спірні земельні ділянки належать до земель лісогосподарського призначення та перебувають під особливим правовим режимом охорони, про що набувач, проявивши розумну обачність, могла і повинна була знати.
Спираючись на усталену практику Верховного Суду та Європейського суду з прав людини, прокурор зазначає, що суб`єктивний фактор обізнаності про факт порушення публічного інтересу повністю виключає пропуск строку в даному випадку, у зв`язку з чим у задоволенні заяви третьої особи просить відмовити.
Прокурор у судовому засіданні просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, з підстав викладених у позові.
Предстаник Харківської обласної державної (військової) адміністрації у судове засідання не з`явився, повідомлявся своєчасно та належним чином як користувач Електронного суду, про причини неявки суду не повідомив.
Представник Державного агенства лісових ресурсів України у судове засідання не з`явився, повідомлявся своєчасно та належним чином як користувач Електронного суду, про причини неявки суду не повідомив.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, повідомлялася своєчасно та належним чином, про що свідчить поштовий конверт, який направлявся рекомендованим листом з повідомленням. 
Третя особа Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України», у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, у якій просив справу розгляну без участі ДП «Ліси України», зазначив, що із доводами, на яких базується подана позовна заява, що відповідають фактичним обставинам, погоджуються та вважають, що така підлягає задоволенню у повному обсязі.
Представник третьої особи на стороні відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «НИВА СП» - адвокат Янковський С.А., у судовому засіданні просив у задоволенні позовних вимог відмовити, з підстав викладених у запереченнях відповідача та ТОВ «НИВА СП».
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи належним чином повідомлений про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, суд встановив такі фактичні обставини.
Розпорядженням Дергачівської районної державної адміністрації від 27.02.2004 №352 затверджено проект організації території земельних часток (паїв) колективного сільськогосподарського підприємства «Богодухівське», загальною площею 1030,2494 га, у тому числі на території Протопопівської сільської ради - 890,9787 га, з них ріллі - 652,6099 га, пасовищ - 211,1841 га, сіножаті - 27,1847 га; на території Вільшанської сільської ради - 139,2707 га, з них: ріллі - 118,4645 га, пасовищ - 20,8062 га та передано власникам сертифікатів на право на земельну частку (пай) по колективному сільськогосподарському підприємству земельні ділянки в приватну власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 873,0093 га.
Відповідно до списку громадян-власників сертифікатів на право на земельну частку (пай), громадянці ОСОБА_1 виділено на підставі зазначеного розпорядження земельну ділянку площею 2,7318 га, з них ріллі - 2,7318 га; пасовищ - 0,5378 га; сіножаті - 0,0637 га.
На підставі вказаного розпорядження громадянкою ОСОБА_1 отримано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ХР №023129, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010769300011.
Вказаним державним актом посвідчено право власності на чотири земельні ділянки:
- земельна ділянка з кадастровим номером 632281000:01:000:0725, площею 0,0637 га;
- земельна ділянка з кадастровим номером 6322081000:01:000:0407, площею 0,0356 га;
- земельна ділянка з кадастровим номером 6322081000:01:000:0408, площею 0,5022 га;
- земельна ділянка з кадастровим номером 6322081000:01:000:0124.
Таким чином, станом на теперішній час земельна ділянка з кадастровим номером 6322081000:01:000:0407, площею 0,0356 га, та земельна ділянка з кадастровим номером 6322081000:01:000:0408, площею 0,5022 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, перебувають у власності ОСОБА_1 , що підтверджується Поземельними книгами на земельні ділянки з кадастровими номерами 6322081000:01:000:0407 та 6322081000:01:000:0408.
Відповідно до інформації філії «Жовтневе лісове господарство» ДП «Ліси України» від 16.02.2024 №225/285 згідно планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування (1990 року) земельна ділянка з кадастровим номером 6322081000:01:000:0407 та земельна ділянка з кадастровим номером 6322081000:01:000:0408 перебувають в межах кварталу № НОМЕР_3 виділ № 8, 9 Мерчанського лісництва Філії «Жовтневе лісове господарство» ДП «Ліси України». З вказаного періоду і по теперішній час зміни площі земель відповідного кварталу та виділу не відбувались, що посвідчується в тому числі Планшетом лісокористування №5 від 1990 року.
Відповідно до інформації ДП «Харківська державна лісовпорядна експедиція» згідно матеріалів лісовпорядкування 2006 року та 2021 року:
- земельна ділянка з кадастровим номером 6322081000:01:000:0407 знаходиться в межах кв. НОМЕР_3 виділ НОМЕР_4 , 9 Мерчанського лісництва ДП «Жовтневе лісове господарство» ДП «Ліси України», площа перетину земельної ділянки з кадастровим номером 6322081000:01:000:0407 з межами лісництва становить 0,0356 га, з загальної площі ділянки 0,0356 га;
- земельна ділянка з кадастровим номером 6322081000:01:000:0408 знаходиться в межах кв. НОМЕР_3 виділ 8, 9 Мерчанського лісництва ДП «Жовтневе лісове господарство» ДП «Ліси України», площа перетину земельної ділянки з кадастровим номером 6322081000:01:000:0408 з межами лісництва становить 0,5022 га, з загальної площі ділянки 0,5022 га.
Листом Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 11.01.2024 підтверджено, що земельні ділянки з кадастровими номерами 6322081000:01:000:0407 та 6322081000:01:000:0408 розташовані за межами населених пунктів на території Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області.
ДП «Ліси України» не отримувало рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування про вилучення, припинення права постійного користування, про передачу прав на вказану земельну ділянку. Крім того, ДП «Ліси України» не здійснювало відмову або припинення права постійного користування на дану земельну ділянку та не отримувало грошових коштів з відшкодування втрат лісогосподарського виробництва.
Про необхідність захисту прав та інтересів держави у судовому порядку прокурору стало відомо лише у 2024 році шляхом аналізу Публічної кадастрової карти та Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За наслідками вказаного вивчення окружною прокуратурою розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №42024222080000023 від 05.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України.
З листа Харківської обласної військової (державної) адміністрації від 02.05.2024 вбачається, що Харківська ОВА про вилучення зазначених земельних ділянок із земель державної власності та передачі їх у приватну власність дізналась лише після отримання відповідного повідомлення від Дергачівської окружної прокуратури від 21.02.2024 №57-112-649вих-24.
Щодо належності спірних земельних ділянок до земель лісогосподарського призначення.
Оцінюючи встановлені обставини справи, суд виходить з такого.
Відповідно до ст 18, 19 Земельного кодексу України, землі України за основним цільовим призначенням поділяються на категорії, кожна з яких має особливий правовий режим. Зокрема, за основним цільовим призначенням земельне законодавство передбачає виділення в окрему категорію земель лісогосподарського призначення (п. «е» ч. 1 ст. 19 ЗК України).
Згідно зі ст. 5 Лісового кодексу України, до земель лісогосподарського призначення належать лісові землі, на яких розташовані лісові ділянки, та нелісові землі, зайняті сільськогосподарськими угіддями, водами й болотами, спорудами, комунікаціями, малопродуктивними землями тощо, які надані в установленому порядку та використовуються для потреб лісового господарства.
Відповідно до ст. 56, 57 ЗК України землі лісогосподарського призначення можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. Земельні ділянки лісогосподарського призначення за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування надаються в постійне користування спеціалізованим державним або комунальним лісогосподарським підприємствам, іншим державним і комунальним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані підрозділи, для ведення лісового господарства.
Відповідно до ч. 2 ст. 5 ЛК України правовий режим земель лісогосподарського призначення визначається нормами земельного законодавства. Застосування норм земельного та лісового законодавства при визначенні правового режиму земель лісогосподарського призначення має базуватися на пріоритетності норм земельного законодавства перед нормами лісового законодавства.
Згідно з п. 5 Прикінцевих положень ЛК України до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування.
Таким чином, якщо державне лісогосподарське підприємство не оформило державний акт на право постійного користування землями лісогосподарського призначення, якими фактично користується, то документами, що посвідчують таке право є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування, зокрема планшети лісовпорядкування (плани лісонасаджень). Цей правовий підхід відповідає сталій практиці Верховного Суду, викладеній, зокрема, у постанові від 20.01.2021 у справі № 369/473/15.
Суд враховує правові висновки Великої Палати Верховного Суду у постановах від 23.10.2019 у справі №488/402/16-ц та від 30.05.2018 у справі №368/1158/16-ц, Верховного Суду України у постановах від 27.01.2015 у справі №21-570 аціс14, від 24.12.2014 у справі №6-212цс14, Верховного Суду у постановах від 30.01.2018 у справі №707/2192/15-ц, від 13.06.2018 справі №278/1735/15ц, від 15.01.2019 у справі №907/459/17, від 19.06.2019 у справі №911/604/18, від 21.04.2021 у справі №707/2196/15-ц, від 04.08.2021 у справі №925/889/19, відповідно до яких при вирішенні питання щодо перебування земельної лісової ділянки у постійному користуванні державного лісогосподарського підприємства необхідно враховувати положення пункту 5 Прикінцевих положень ЛК України.
Суд констатує, що доказами, наданими прокуратурою, достовірно встановлено, що спірні земельні ділянки з кадастровими номерами 6322081000:01:000:0407, площею 0,0356 га, та 6322081000:01:000:0408, площею 0,5022 га, відносяться до земель лісогосподарського призначення, перебувають у межах кварталу №136 виділ № 8, 9 Мерчанського лісництва Філії «Жовтневе лісове господарство» ДП «Ліси України», та є державною власністю.
Щодо незаконності виділення спірних земельних ділянок у приватну власність.
Відповідно до вимог ч. 1, 2, 4 ст. 20 ЗК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об`єктів природоохоронного та історико-культурного призначення. Зміна цільового призначення земель, зайнятих лісами, провадиться з урахуванням висновків органів виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища та лісового господарства.
Статтею 57 ЛК України визначено вимоги щодо порядку та умов зміни цільового призначення земельних лісових ділянок з метою їх використання в цілях, не пов`язаних з веденням лісового господарства. Зміна цільового призначення земельних лісових ділянок здійснюється за погодженням з органами виконавчої влади з питань лісового господарства та з питань охорони навколишнього природного середовища Автономної Республіки Крим, територіальними органами центральних органів виконавчої влади з питань лісового господарства та охорони навколишнього природного середовища.
Суд встановив, що Харківською обласною державною (військовою) адміністрацією рішення про передачу у приватну власність земельних ділянок лісогосподарського призначення не приймалося. Дергачівська районна державна адміністрація, приймаючи розпорядження від 27.02.2004 №352 про передачу у власність спірних земельних ділянок, що відносяться до земель лісогосподарського призначення державної власності, перевищила межі своїх повноважень та порушила вимоги ч. 2 ст. 20, ч. 3, 4 ст. 142, ч. 2 ст. 149, п. «г» ч. 4 ст. 84, ч. 2 ст. 56, ч. 5 ст. 116, ч. 3 ст. 122 ЗК України.
Таким чином, земельні ділянки лісогосподарського призначення площею 0,0356 га та площею 0,5022 га, що перебувають на праві постійного користування у Філії «Жовтневе лісове господарство» ДП «Ліси України» (квартал НОМЕР_3 виділ 8, 9 Мерчанського лісництва), вибули з державної власності у приватну власність ОСОБА_1 внаслідок прийняття Дергачівською районною державною адміністрацією розпорядження від 27.02.2004 №352 з порушенням вимог земельного та лісового законодавства. 
При цьому відсутність спрямованого на відчуження земельних ділянок рішення повноважного органу державної влади - Харківської обласної військової (державної) адміністрації - означає, що держава, як власник, волю на відчуження цих ділянок не виявляла. 
Отже, земельні ділянки вибули з володіння власника поза його волею - без прийняття ним відповідного рішення.
Щодо правових підстав для витребування земельних ділянок.
Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння. Предмет віндикаційного позову становить вимога неволодіючого майном власника до незаконно володіючого цим майном не власника про повернення майна з чужого незаконного володіння.
Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником (законним володільцем) і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.
Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 14.11.2018 у справі №183/1617/16, задоволення вимоги про витребування майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника.
Стаття 388 ЦК України встановлює правила реалізації власником його права на витребування майна від добросовісного набувача. Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої ст. 388 ЦК України залежить від того, в який спосіб майно вибуло з його володіння. Власник має право витребувати майно від добросовісного набувача у разі, якщо майно вибуло з його волі іншим шляхом.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.11.2021 у справі №359/3373/16-ц зазначено, що вимога про витребування земельної ділянки лісогосподарського призначення з незаконного володіння (віндикаційний позов) в порядку ст. 387 ЦК України є ефективним способом захисту права власності. Власник з дотриманням вимог ст. 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача.
Суд встановив, що спірні земельні ділянки вибули з державної власності всупереч волі держави в особі Харківської обласної державної (військової) адміністрації - без відповідного рішення уповноваженого органу державної влади, що є підставою для їх витребування на підставі ст. 387, 388 ЦК України.
Таким чином, належним відповідачем за позовом про витребування від особи земельної ділянки є особа, за якою зареєстроване право власності на таку ділянку. Оскільки земельними ділянками з кадастровими номерами 6322081000:01:000:0407 та 6322081000:01:000:0408 неправомірно заволоділа відповідач ОСОБА_1 , на ім`я якої зареєстровано право власності, - віндикаційний позов відповідає належному способу захисту прав позивача.
Щодо права власності держави на спірні земельні ділянки та уповноваженого органу.
Відповідно до ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави. Відповідно до ст. 7 ЛК України ліси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Відповідно до ст. 8 ЛК України у державній власності перебувають усі ліси України, крім лісів, що перебувають у комунальній або приватній власності.
Відповідно до ч. 4 ст. 84 ЗК України до земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі під об`єктами природно-заповідного фонду, історико-культурного та оздоровчого призначення, що мають особливу екологічну, оздоровчу, наукову, естетичну та історико-культурну цінність, якщо інше не передбачено законом.
Законодавчо визначеним розпорядником та органом, що реалізує права власника на спірні земельні ділянки лісогосподарського призначення державної власності, що знаходяться за межами населених пунктів на території Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області, є Харківська обласна військова (державна) адміністрація. Такий висновок ґрунтується на положеннях ст. ст. 17, 116, 122, 149 ЗК України, з урахуванням набуття Харківською обласною державною адміністрацією статусу військової та продовження дії воєнного стану в Україні відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022.
Щодо пропорційності втручання у право на мирне володіння майном.
Суд враховує, що ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, передбачено право кожної фізичної або юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом та загальними принципами міжнародного права.
Оцінюючи пропорційність втручання у право відповідача на мирне володіння майном, суд виходить з такого. Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому у структурі ст. 1 Першого протоколу.
Суд констатує, що у цій справі наявний суспільний інтерес у відновленні правопорядку у сфері земельних правовідносин, зокрема - в охороні земель лісового фонду як об`єктів права власності Українського народу та об`єктів підвищеного захисту зі спеціальним режимом використання. Відповідно до рішення Верховного Суду у справі №6-2776цс16 підставність втручання держави у право особи на мирне володіння майном шляхом його витребування (повернення) на користь держави - узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини.
Велика Палата Верховного Суду у постановах від 07.11.2018 у справах №488/5027/14-ц та №488/6211/14-ц, від 12.06.2019 у справі №487/10128/14-ц підтвердила, що повернення земельних ділянок лісового фонду із приватної власності безумовно становить державний та суспільний інтерес.
Зважаючи на те, що спірні земельні ділянки є об`єктами підвищеного захисту - землями лісового фонду - та з урахуванням екологічного значення лісів для суспільства загалом, суд вважає, що у цій справі правильний баланс між інтересами держави (суспільства) та інтересами відповідача досягається шляхом задоволення позовних вимог та витребування земельних ділянок на користь держави в особі Харківської обласної військової (державної) адміністрації.
Що стосується вимоги про встановлення порядку виконання рішення суду після набрання ним законної сили, то суд вважає, що ця вимога задоволенню не підлягає.
Рішення суду про витребування майна з чужого незаконного володіння само по собі є підставою для вчинення певних, визначених законом, дій для виконання такого рішення.
Будь-яких даних, що рішення не виконується або не буде виконуватись, або виникають певні труднощі при його виконанні у визначений законом спосіб з вчиненням відповідних дій, матеріали справи не містять і таких посилань прокурором не наведено, а отже така вимога є передчасною і задоволенню не підлягає.
Щодо строків позовної давності суд зазначає таке.
Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).
Суд встановив, що з листа Харківської обласної військової (державної) адміністрації від 02.05.2024 вбачається, що Харківська ОВА про вилучення зазначених земельних ділянок із земель державної власності та передачі їх у приватну власність дізналась лише після отримання відповідного повідомлення від Дергачівської окружної прокуратури від 21.02.2024 №57-112-649вих-24. Держлісагентству стало відомо про порушення інтересів держави з листа Дергачівської окружної прокуратури від 16.04.2024 №57-112-1400вих-24. Прокурору про необхідність захисту прав та інтересів держави у судовому порядку стало відомо лише у 2024 році шляхом аналізу Публічної кадастрової карти та Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Аналогічна правова позиція наведена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 у справі №488/5027/14-ц, відповідно до якої сам по собі факт обізнаності прокурора чи органів, в інтересах яких подається позов, про існування оскаржуваного рішення не є доказом обізнаності уповноважених органів держави про порушення її прав.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що встановлений ст. 257 ЦК України трирічний строк позовної давності щодо захисту права власності у судовому порядку позивачами не пропущено.
Позовна заява подана 30.12.2024, тобто у межах трирічного строку з моменту, коли позивачі могли дізнатися про порушення.
Щодо підстав для представництва прокуратурою інтересів держави.
Відповідно до ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Згідно з частиною третьою статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження.
Суд встановив, що прокуратурою листом від 21.02.2024 №57-112-649вих-24 повідомлено Харківську обласну військову (державну) адміністрацію про виявлені порушення. У відповідь адміністрація повідомила, що питання дотримання вимог земельного законодавства в частині використання земель лісогосподарського призначення не відноситься до повноважень юридичного департаменту Харківської обласної військової адміністрації. Відповідних заходів до цього часу не вжито, що свідчить про бездіяльність вказаного органу. Листом до Держлісагентства від 21.02.2024 №57-112-648вих-24 прокурор звертався з запитом щодо вжиття заходів представницького характеру. Відповідь на вказаний лист до окружної прокуратури не надійшла, що свідчить про бездіяльність компетентного органу.
Таким чином, суд констатує наявність підстав для представництва прокуратурою інтересів держави у цій справі, оскільки уповноваженими органами відповідні заходи з метою захисту інтересів держави не вживаються. Прокурор є не альтернативним, а єдиним суб`єктом, який наділений повноваженнями щодо захисту інтересів держави, що становить виключний випадок, коли останній має не тільки право, але й обов`язок звернутися до суду для захисту її інтересів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18).
На підставі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, дослідивши та оцінивши всі докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку, що позовні вимоги прокуратури є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Судом встановлено, що земельні ділянки лісогосподарського призначення з кадастровими номерами 6322081000:01:000:0407, площею 0,0356 га, та 6322081000:01:000:0408, площею 0,5022 га, які на даний час належать ОСОБА_1 , сформовані за рахунок земель лісового фонду державної власності та вибули із державної власності внаслідок прийняття незаконного розпорядження Дергачівської районної державної адміністрації від 27.02.2004 №352, що порушує вимоги земельного і лісового законодавства та суперечить інтересам держави і суспільства.
Оскільки спірні земельні ділянки вибули з державної власності поза волею держави у особі Харківської обласної військової (державної) адміністрації, існують всі правові підстави для витребування їх з незаконного володіння відповідача на підставі статей 387, 388 ЦК України. 
Повернення земельних ділянок лісового фонду із приватної власності безумовно становить державний та суспільний інтерес.
Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на підставі ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що Харківською обласною прокуратурою сплачено судовий збір у розмірі 6 056 гривень.
Суд розподіляє судові витрати, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, та стягує з відповідача на користь позивача, витрати за сплату судового збору у розмірі 6 056 гривень, враховуючи, що Харківською обласною прокуратурою судовий збір сплачено.
Керуючись, ст. 20, 56, 57, 84, 116, 122, 149 Земельного кодексу України, статтями 5, 7, 8, 57, 63 Лісового кодексу України, ст. 21, 203, 215, 216, 236, 256, 257, 259, 261, 317, 319, 321, 328, 387, 388, 399 ЦК України, ст. 17, 116, 122, 155 ЗК України, ст. 4, 12, 13, 76-81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України суд,-
в и р і ш и в:
Позовні вимоги Дергачівської окружної прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі Харківської обласної державної (військової) адміністрації, Державного агентства лісових ресурсів України до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «НИВА СП» про витребування земельних ділянок - задовольнити частково.
Витребувати на користь власника Харківської обласної державної (військової) адміністрації з незаконного володіння ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,0356 га з кадастровим номером 6322081000:01:000:0407.
Витребувати на користь власника Харківської обласної військової (державної) адміністрації з незаконного володіння ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,5022 га з кадастровим номером 6322081000:01:000:0408. 
У задоволенні інших позовних вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 , на користь Харківської обласної прокуратури (код 02910108, банк отримувач: Державна казначейська служба України м. Київ, код 820172, рахунок ПА17820172034316000100000717І, код класифікації видатків бюджету - 0901010), витрати за сплату судового збору у розмірі 6 056 (шість тисяч п`ятдесят шість) гривень.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Харківського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Реквізити сторін:
Позивач в інтересах держави: Дергачівська окружна прокуратура Харківської області, місцезнаходження: 62303, Харківська область, Харківський район, м. Дергачі, вул. Європейська 63, e-mail: derhachivska-okruzhna@khar.gp.gov.ua, користувач Електронного суду: 0291010829);
Позивач: Харківська обласна державна (військова) адміністрація, код ЄДРПОУ: 23912956, місцезнаходження: 61002, м. Харків, вул. Сумська, 64, e-mail: obladm@kharkivoda. gov.ua (є користувачем Електронного суду);
Позивач: Державне агенство лісових ресурсів України, код ЄДРПОУ: 37507901; місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Ш. Руставелі, 9-А (є користувачем Електронного суду);
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 ;
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача - Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України», код ЄДРПОУ: 44768034, місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Руставелі Шота, 9-А (є користувачем Електронного суду);
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю «НИВА СП», код ЄДРПОУ: 37346135, місцезнаходження: 62361, Харківська область, Харківський район, с. Протопопівка, вул. Центральна, буд. 73-А е-пошта: niva_sp@ukr.net.
Повний текст рішення виготовлено 08.06.2026.

Суддя В. С. Овсянніков