ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ

29607, м. Хмельницький, майдан Незалежності, 1, e-mail: inbox@km.arbitr.gov.ua, тел.(0382)71-81-84
_______________________________________________________________________
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
м. Хмельницький 
"30" квітня 2026 р. Справа № 924/260/26 

Господарський суд Хмельницької області у складі
судді Крамара С.І., при секретарі судового засідання Кучеревич М.А., розглянувши матеріали справи
за позовом Акціонерного товариства "Акцент-Банк", м. Дніпро
до ОСОБА_1 , м. Шепетівка Хмельницької області
про стягнення 67 962,49грн, з яких: 52 075,30грн - заборгованість за кредитом, 2 985,85грн - заборгованість за процентами, 4 901,34грн - заборгованість за винагородою, 2 000,00грн - пеня, 1000,00грн - штраф (фіксована складова), 5 000,00грн - штраф (змінна складова)

Представники сторін:
від позивача: не з`явились;
від відповідача: не з`явились.

В судовому засіданні, відповідно до ст.240 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Процесуальні дії по справі, стислий виклад позицій сторін.
11.03.2026 до Господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява Акціонерного товариства "Акцент-Банк", м. Дніпро до ОСОБА_1 , м. Шепетівка Хмельницької області про стягнення 67 962,49грн, з яких: 52 075,30грн - заборгованість за кредитом, 2 985,85грн - заборгованість за процентами, 4 901,34грн - заборгованість за винагородою, 2 000,00грн - пеня, 1000,00грн - штраф (фіксована складова), 5 000,00грн - штраф (змінна складова) у зв`язку із порушенням умов кредитного договору №20.82.0000000868 від 17.01.2025 року.
Ухвалою суду від 16.03.2026 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №924/260/26 в порядку розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання для розгляду справи по суті.
Позивач - Акціонерне товариство "Акцент Банк", м. Київ просить суд задовольнити позовні вимоги, стягнути з ОСОБА_1 заборгованість по кредитному договору. Як на підставу задоволення позовних вимог вказує обставини викладені в позовній заяві. Представником позивача надано клопотання про розгляд справи без його участі.
Відповідач - ОСОБА_1 процесуальним правом участі у справі не скористався, відзив на позовну заяву не подав, повноважного представника не направив, про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений.
Судом враховується, що згідно статей 42, 46 Господарського процесуального кодексу України участь сторони у судовому засіданні є її правом. При цьому, норми вказаної статті зобов`язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.
Судом також враховано, що розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004).
Одночасно, застосовуючи відповідно до ч.1 ст.3 Господарського процесуального кодексу України, ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989 Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).
З огляду на наведене, зважаючи на належне повідомлення сторін про дату, час та місце розгляду справи, вимоги розумності строку судового розгляду, суд приходить до висновку, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами, а неявка представників сторін не призводить до неможливості вирішення спору по суті. 

Розглядом матеріалів справи встановлено таке.
Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичної осіб-підприємців та громадських формувань, 15.10.2025 здійснено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця Кузьмінського Олексія Сергійовича (РНОКПП НОМЕР_1 ) за його рішенням.
17.01.2025 між Акціонерним товариством "Акцент-банк" (далі - банк) та Фізичною особою - підприємцем Кузьмінським Олексієм Сергійовичем (РНОКПП НОМЕР_2 ) (далі - позичальник) було укладено Кредитний договір N20.82.0000000868 (далі - Договір).
Згідно з умовами пункту А2 та пункту А3 Договору ліміт цього договору становить 100 000,00грн, в тому числі 100 000,00грн на фінансування поточної діяльності. Термін повернення кредиту - 15.01.2026.
Позичальник здійснює погашення кредиту та процентів щомісячно ануїтетними (однаковими платежами в розмірі та в строки згідно з Графіком платежів (додаток № 1 цього договору).
Ануїтетний платіж включає в себе погашення частини основної суми кредиту та процентів за його користування. Щомісячний ануїтетний платіж розраховується за формулою:
сума щомісячного ануїтетного платежу = сума кредиту за договором*((1+процентна ставка за місяць) строк кредитування (міс.)*процентна ставка за місяць)/((1+процентна ставка за місяць) строк кредитування (міс.)-1);
сума щомісячного платежу за % = (залишок заборгованості за кредитом * річна процентна ставка/кількість днів поточного року)* кількість днів в місяці, який передує сплаті ануїтетного платежу.
Сума щомісячного платежу за основним боргом = сума щомісячного погашення кредиту - сума щомісячного платежу за %.
Згідно пункту А6 Договору за користування кредитом позичальник сплачує фіксовані проценти у розмірі 18,90 % річних.
Відповідно до пункту А8 Договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно, виходячи з фактичних залишків заборгованості за позичковим рахунком, фактичної кількості днів у місяці, 360 днів у році, та процентної ставки, передбаченої договором. При цьому день видачі та день повернення кредиту вважаються одним днем (метод визначення днів для нарахування процентів "факт/360"). Якщо ануїтетний платіж не буде здійснено у відповідну дату згідно з графіком платежу, то заборгованість за кредитом та/або процентами вважається простроченою на наступний день.
Пунктом А10 Договору передбачено, що позичальник щомісячно сплачує банку винагороду за кредитне обслуговування у розмірі 0,90% від суми зазначеного у п. А.2 цього договору ліміту у поточну дату сплати процентів. Сплата винагороди здійснюється у гривні. Розрахунок здійснюється щоденно. Нарахування винагороди здійснюється у дату сплати.
Пунктом А11 Договору встановлено, що позичальник сплачує банку винагороду за управління фінансовим інструментом у розмірі 0,00 % процентів від суми встановленого у п. А.2 цього договору ліміту. Сплата винагороди здійснюється у гривні. Нарахування винагороди здійснюється у дату сплати. Датою сплати є дата встановлення, а також дата збільшення ліміту по цьому договору.
Згідно з п.п. 2.2.2 - 2.2.3 Договору позичальник зобов`язується сплатити проценти за користування кредитом відповідно до п.п. 4.1, 4.2, 4.3 цього договору та повернути кредит у терміни, встановлені п.п. 12, 2.2.14, 2.3.2 цього договору.
Відповідно до п. 2.3.2 Договору при настанні будь-якої з наступних подій: порушенні позичальником будь-якого із зобов`язань, передбачених умовами цього договору, у т.ч. у випадку порушення цільового використання кредиту, банк, на свій розсуд, має право: змінити умови цього договору - зажадати від позичальника дострокове повернення кредиту, сплати процентів за його користування, виконання інших зобов`язань за цим договором у повному обсязі шляхом відправлення повідомлення. При цьому, згідно зі ст. 212, 611, 651 Цивільного кодексу України за зобов`язаннями, терміни виконання яких не наступили, терміни вважаються такими, що наступили, у зазначену в повідомленні дату. У цю дату позичальник зобов`язується повернути банку суму кредиту у повному обсязі, проценти за фактичний строк його користування, повністю виконати інші зобов`язання за цим кредитом.
Додатком № 1 до Договору передбачено графік погашення кредиту.
На виконання умов Договору позивачем було надано відповідачу строковий кредит у розмірі 100 000,00грн, що підтверджується меморіальним ордером №TR.43743532.51522.64999 від 17.01.2025.
З огляду на те, що строк дії договору закінчився до подання позову, відповідач знав про свій обов`язок щодо повернення коштів, однак не виконав його, позивач звернувся до суду з позовом та просить стягнути з відповідача на свою користь: 52 075,30грн - заборгованості за кредитом, 2 985,85грн - заборгованості за процентами, 4 901,34грн - заборгованості за винагородою, 2 000,00грн - пені, 1000,00грн - штрафу (фіксована складова), 5 000,00грн - штрафу (змінна складова).

Аналізуючи докази, оцінюючи їх в сукупності, судом приймається до уваги таке. 
У відповідності до ратифікованої Законом України від 17.07.2007 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (п.1 ст.6) кожен має право на справедливий та публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Відповідно до ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).
Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Як вбачається із матеріалів справи, 17.01.2025 між позивачем та відповідачем було укладено Кредитний договір N20.82.0000000868, за умовами якого позивач надав/встановив відповідачу кредитний ліміт у розмірі 100 000,00грн (на фінансування поточної діяльності) строком на 12 місяців - до 15.01.2026, зі сплатою процентів у розмірі 18,90% річних.
Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості (ч. 1 ст.1046 Цивільного кодексу України).
Згідно з ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Статтею 1049 Цивільного кодексу України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до статті 1056-1 Цивільного кодексу України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Суд встановив факт виконання позивачем своїх зобов`язань за Договором щодо надання відповідачу грошових коштів (кредиту) шляхом перерахування 100 000,00 грн відповідно до меморіального ордеру №TR.43743532.51522.64999 від 17.01.2025.
Враховуючи пункт А3 договору, зобов`язання відповідача з повернення кредиту та внесення плати за його користування повинно бути виконане у строк до 15.01.2026.
Окрім того, з наданих позивачем розрахунку заборгованості та виписки по рахунку відповідача вбачається, що відповідач, у порушення умов договору, з 18.08.2025 припинив здійснювати передбачені договором платежі. Всього відповідачем було сплачено коштів з повернення кредиту та внесення плати за його користування в розмірі 61 455,21грн.
Таким чином, як вбачається з матеріалів справи, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав.
З огляду на викладене, враховуючи прострочення відповідачем виконання зобов`язань за договором, закінчення строку дії договору, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом у розмірі 52 075,30грн, заборгованості за процентами в розмірі 2 985,85грн та заборгованості за винагородою в розмірі 4 901,34грн визнаються судом обґрунтованими.
Щодо заявлених вимог про стягнення з відповідача пені та штрафу суд зазначає таке.
У разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст.611 Цивільного кодексу України).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).
За змістом статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
За приписами частин 1, 2 статті 551 Цивільного кодексу України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Згідно зі статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
Згідно з п. 5.8 Договору у випадку порушення позичальником термінів платежів по будь-якому із грошових зобов`язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, що спричинило звернення банку до судових органів, позичальник сплачує банку штраф, що розраховується за наступною формулою: 1 000,00грн. + 5% від суми встановленого у п. А.2 цього договору ліміту на цілі, відмінні від платежів для сплати за реєстрацію предметів застави у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.
У випадку порушення позичальником будь-якого із грошових зобов`язань та при реалізації права банку, передбаченого п. А3 цього договору, позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочки (п. А7 договору).
Таким чином, з огляду на порушення відповідачем умов договору в частині своєчасного внесення платежів, у позивача виникло право нарахувати як пеню за кожен день прострочення, так і штраф, в порядку п. 5.8 Договору.
Однак, пунктом 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України встановлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України №2102-IX від 24.02.2022 "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні", в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який в подальшому неодноразово продовжувався, у тому числі і на час звернення з позовом до суду.
Оскільки укладений сторонами договір за своєю правовою природою є кредитним договором та підпадає під регулювання пункту 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України, нараховані пеня та штраф не можуть бути стягнуті з відповідача та підлягають списанню позивачем, враховуючи ту обставину, що період прострочення та нарахування неустойки припадає на період воєнного стану.
Аналогічна правова позиція щодо застосування пункту 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України викладена в постанові Верховного Суду від 06.09.2023 у справі №910/8349/22.
З огляду на викладене, позовні вимоги про стягнення з відповідача 2 000,00грн - пені, 1000,00грн - штрафу (фіксована складова) та 5 000,00грн - штрафу (змінна складова) задоволенню не підлягають.
Частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Приписами статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно з частинами 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
З огляду на вищевикладене, дослідивши всі обставини справи, перевіривши їх наявними доказами, судом встановлено часткову обґрунтованість заявленого позову, відтак до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають: 52 075,30грн - заборгованості за кредитом, 2 985,85грн - заборгованості за процентами, 4 901,34грн - заборгованості за винагородою. 

Розподіл судових витрат між сторонами.
Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати по оплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 73, 74, 86, 123, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд
В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства "Акцент-Банк" (вул. Батумська, буд.11, м.Дніпро, 49074; код ЄДРПОУ 14360080) 52 075,30грн (п`ятдесят дві тисячі сімдесят п`ять гривень 30 коп.) заборгованості за наданим кредитом, 2 985,85грн (дві тисячі дев`ятсот вісімдесят п`ять гривень 85 коп.) заборгованості за процентами, 4 901,34грн (чотири тисячі дев`ятсот одну гривню 34 коп.) заборгованості за винагородою, 2 936,29грн (дві тисячі дев`ятсот тридцять шість гривень 29 коп.) витрат зі сплати судового збору.
Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Порядок подання апеляційної скарги визначений ст.257 та пп.17.5 п.17 Розділу ХІ „Перехідні положення” ГПК України.
Повне рішення складено 05.05.2026.

Суддя С.І. Крамар