Справа № 279/473/26 
Провадження 2-о/279/58/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2026 року       місто Коростень

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого судді Пацко О.О. присяжних Гарбовської І.О., Писарського А.Є. секретаря Бобрової В.С., розглянувши матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Рупс Вікторія Олексіївна, представник недієздатної особи адвокат Халімончук Р.М., заінтересована особа Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки над нею та призначення опікуна,-
В С Т А Н О В И В:
Адвокат Рупс В.О. в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 недієздатним внаслідок психічного розладу та встановити над ним опіку призначивши ОСОБА_1 його опікуном. 
В підтвердження позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 , станом на сьогоднішній день, доглядає за своїм рідним братом ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є інвалідом 1 «А» групи з дитинства, не здатний усвідомлювати значения своїх дій та керувати ними через наслідки хвороби, потребує постійної опіки.
В судове засіданні представник заявника адвокат Рупс В.О. надала заяву в якій заявлені вимоги підтримала, просила їх задоволити, розгляд справи провести без присутності заявника та його представника.
Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, надіслав заяву, в якій просить розглянути дану справу без участі представника Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області, заявлені вимоги визнає.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши всі докази в їх сукупності та перевіривши фактичні обставини по справі письмовими доказами, суд задовольняє вимоги частково, виходячи з таких підстав.

Суд встановив такі обставини.
Відповідно до свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 від 26.02.2025, НОМЕР_2 від 26.02.2025, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є рідними братами. 
Ці обставини підтверджуються відповідними доказами і не заперечуються учасниками.
Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 10 ААА №166396, ОСОБА_2 має першу «А» групу інвалідності з дитинства, безстроково, потребує постійного стороннього догляду і нагляду.
Наявне у ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , психічне захворювання позбавляє його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (висновок судово-психіатричного експерта №52).
Згідно з поданням органу опіки та піклування виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області № 618/23.4 від 21.04.2025, доцільно призначити заявника ОСОБА_1 опікуном над братом ОСОБА_2 .
Як встановлено судом, відповідно до висновку експерта №52 за результатами судово -психіатричної експертизи Донецька філія судових експертиз ДУ" Інститут судової психіатрії" МОЗ України, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на даний час виявляє клінічні ознаки стійкого, хронічного психічного розладу у вигляді "Помірної розумової відсталості" ( за МКХ-10F71.0). За своїм психічним станом ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Суд дійшов таких висновків.
Вимоги ст.264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.
Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог.
Розглядаючи справу, суд визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідив подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Заінтересована особа та особа, відносно якої вирішується питання, скористалися правовою допомогою.
Предметом розгляду заяви є визнання особи недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення його опікуном, який необхідний заявнику для захисту інтересів підопічного - його брата.
Ч.2 ст.19 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку наказного, позовного та окремого провадження.
Згідно з ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного провадження, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У відповідності до ч.3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.
Щодо визнання особи недієздатною.
Україна є демократичною, правовою, соціальною державою, в якій людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (ст.1, 3 Конституції України). Відповідно до Основного Закону України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах; права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані; кожен має право на повагу до його гідності; кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність; права і свободи людини і громадянина захищаються судом; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (ст.21, ч.2 ст.22, ч.1 ст.28, ч.1 ст.29, ч.ч.1, 2 ст.55 Конституції України). Обмеження щодо реалізації конституційних прав і свобод не можуть бути свавільними та несправедливими, вони мають встановлюватися виключно Конституцією і законами України, переслідувати легітимну мету, бути обумовленими суспільною необхідністю досягнення цієї мети, пропорційними та обґрунтованими, у разі обмеження конституційного права або свободи законодавець зобов`язаний запровадити таке правове регулювання, яке дасть можливість оптимально досягти легітимної мети з мінімальним втручанням у реалізацію цього права або свободи і не порушувати сутнісний зміст такого права.
Згідно із ст.3 Закону України «Про психіатричну допомогу» кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.
Ч.1 ст.30 ЦК України визначає, що цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання.
Фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це (ч.1 ст.39, ч.1 ст.40 ЦК України).
Системний аналіз законодавства України дає підстави стверджувати, що недієздатні особи є особливою категорією людей, які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння. Недієздатним особам мають надаватися правові можливості для задоволення індивідуальних потреб, реалізації та захисту їх прав і свобод. Хоча за станом здоров`я вони не спроможні особисто реалізовувати окремі конституційні права і свободи, вони не можуть бути повністю позбавлені цих прав і свобод, тому держава зобов`язана створити ефективні законодавчі механізми та гарантії для їх максимальної реалізації. Важливим елементом держави є захист особистих немайнових та майнових прав осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права та виконувати обов`язки. Законом закріплена особлива форма державної турботи про нужденних осіб, які потребують сторонньої допомоги. Якщо особа не може мати правоздатності, то на законних підставах і лише за рішенням суду вона може бути визнана недієздатною. Єдиною підставою для цього є стійкий і хронічний розлад, за якого особа не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Такий психічний розлад має бути підтверджений висновком судово - психіатричної експертизи.
Суд приймає до уваги вказаний акт як належний та допустимий доказ, оскільки останній підтверджує саме такий факт.

Щодо встановлення опіки
Над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка; недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину; правочини від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун (ч.1-3 ст.41 ЦК України).
Згідно зі змістом ч.1 ст.300 ЦПК України, ч.1 ст.60 ЦК України, ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, суд встановлює над нею опіку і призначає їй піклувальника чи опікуна за поданням органу опіки та піклування.
Ст.55 ЦК України визначає, що опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.
ОСОБА_2 визнається судом недієздатним, тому наявні підстави вирішення питання для встановлення над ним опіки.

Щодо призначення опікуна
Згідно з ч.4, 5 ст.63 ЦК України опікун призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів. Ст.67 ЦК України визначені права та обов`язки опікуна, а саме: 1) Опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Опікун малолітньої особи зобов`язаний дбати про її виховання, навчання та розвиток; 2) Опікун має право вимагати повернення підопічного від осіб, які тримають його без законної підстави; 3) Опікун вчиняє правочини від імені та в інтересах підопічного; 4) Опікун зобов`язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного. Згідно з ч.3 ст.72 ЦК України опікун самостійно здійснює витрати, необхідні для задоволення потреб підопічного, за рахунок пенсії, аліментів, відшкодування шкоди у зв`язку з втратою годувальника, допомоги на підопічну дитину та інших соціальних виплат, призначених на підопічну дитину відповідно до законів України, доходів від майна підопічного тощо. Відповідно до ст.76 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Опікун вчиняє правочини від імені та в інтересах підопічного. Опікун зобов`язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного.
Верховний Суд неодноразово виснував, що відповідно до ч.1 ст.67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.
Щодо подання органу опіки та піклування про можливість призначення опікуном
У постанові Верховного Суду від 08 січня 2024 року у справі № 753/1905/22 (провадження № 61-8758св23) зроблений висновок про те, що призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має врахувати якнайкращі інтереси особи, над якою встановлюється опіка. Вирішуючи питання про призначення опіки, суд не діє самостійно, а приймає рішення на підставі подання органу опіки та піклування за його заявою чи заявою особи, призначеної піклувальником або опікуном.
Питання щодо встановлення опіки і піклування регулюються Правилами опіки та піклування та Порядком провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини.
Відповідно до п.3.3 Правил документи, за наявності яких органи опіки і піклування призначають опікуна, якщо опіка призначається над повнолітньою особою, - рішення суду про визнання даної особи недієздатною; акт обстеження умов життя особи, що потребує опіки, і опис її майна; довідки про стан здоров`я особи, що потребує опіки (якщо вона раніше проживала окремо), та майбутнього опікуна; довідка про місце проживання майбутнього опікуна і його заява про прийняття на себе обов`язків про опіку; акт перевірки умов життя майбутнього опікуна та висновок від органів опіки та піклування за місцем проживання опікуна про можливість виконувати опікунські обов`язки; довідка лікувальної установи про відсутність в сім`ї майбутнього опікуна захворювань, що перешкоджають влаштуванню до нього особи, що потребує опіки; документ про закріплення за дитиною житлової площі. Спеціалісти органу опіки і піклування обстежують матеріально-побутові умови проживання майбутнього опікуна, складають відповідний акт і готують до суду подання щодо кандидатури опікуна.
У своєму поданні орган опіки та піклування вказав, що пропонує розглянути питання про призначення ОСОБА_1 опікуном, оскільки ОСОБА_2 за станом здоров`я, а саме внаслідок психiчного захворювання не може самостiйно захищати свої права i виконувати обов`язки (потребує призначення опікуна), а ОСОБА_3 виявив бажання виконувати обов`язки опікуна.

При цьому суду не надано акти обстеження житла, в якому проживає ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , чи є у недієздатної особи інші близькі родичі, які могли б виконувати обов`язки опікуна, довідки про стан здоров`я майбутнього опікуна.
В поданні не зазначено про доцільність призначення опікуном саме заявника ОСОБА_1 . Належні та допустимі докази, які б доводили, що заявник відповідає цим вимогам в матеріалах справи відсутні. 
Саме по собі подання органу опіки та піклування, в якому зазначено - пропонує розглянути питання про призначення ОСОБА_1 опікуном, без доведення зазначених вище умов не може бути підставою для призначення його опікуном в судовому порядку.

У постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 545/1691/16-ц (провадження № 61-4475св18) сформульований висновок про те, що законодавство не передбачає обов`язку того, що визнання особи недієздатною і призначення опікуна в обов`язковому порядку має відбуватися в єдиному судовому процесі.

Оскільки відповідно до ч.1 ст.65 ЦК України до призначення опікуна опіку над фізичною особою здійснює відповідний орган опіки та піклування, обов`язки опікуна над недієздатним слід тимчасово покласти на орган опіки та піклування виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області.
Відповідно до ст.67 ЦК України орган опіки та піклування зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням; вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного.
Заявник не позбавлений права надалі бути призначеним опікуном над недієздатним братом, якщо перестануть існувати обставини, які перешкоджають йому в повному обсязі виконувати обов`язки опікуна.
Також суд вказує на те, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Приватно-правовий інструментарій не повинен використовуватися учасниками сімейних відносин для уникнення виконання встановлених законом обов`язків. Зловживання правом і використання приватно-правового інструментарію всупереч його призначенню проявляється в тому, що: особа використовувала право на зло; наявні негативні наслідки (різного прояву) для інших осіб, держави (негативні наслідки являють собою певний стан, до якого потрапляють інші суб`єкти, чиї права безпосередньо пов`язані з правами особи, яка ними зловживає; цей стан не задовольняє інших суб`єктів; для здійснення ними своїх прав не вистачає певних фактів та/або умов: настання цих фактів/умов безпосередньо залежить від дій іншої особи; інша особа може перебувати у конкретних правовідносинах з цими особами, які потерпають від зловживання нею правом, або не перебувають); враховується правовий статус особи/осіб (особа перебуває у правовідносинах і як їх учасник має уявлення не лише про обсяг своїх прав, а і про обсяг прав інших учасників цих правовідносин та порядок їх набуття та здійснення; особа не вперше перебуває у цих правовідносинах або ці правовідносини є тривалими, або вона є учасником й інших аналогічних правовідносин). Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 10 лютого 2021 року у справі №754/5841/17.
Так, у зв`язку з повномасштабною збройною агресією російської федерації з 24 лютого 2022 року указом Президента в Україні введений воєнний стан, строк дії якого наразі продовжений.
Відповідно до пп.10 п.1 ч.1 ст.23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягає призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язаний опікун особи, визнаної судом недієздатною.
В силу абз.14 п.3 ч.12 ст.26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин під час дії воєнного стану у зв`язку з необхідністю здійснення опіки над особою, визнаною судом недієздатною, за умови, що за такою особою не здійснюється піклування (опіка) іншими особами.
Аналіз зазначених норм права дозволяє зробити висновок, що призначення заявника, який є особою призовного віку, опікуном може бути підставою для подальшого отримання відстрочки. Окрім того, суд наголошує, що умови існування в державі можуть визначати домінування суспільного інтересу над приватним, що характерно для сучасної України, яка перебуває зараз в стані війни з росією. А тому, на переконання суду, конституційний обов`язок оборони незалежності та територіальної цілісності України, має перевагу над бажанням заявника бути опікуном.
Крім того, суд зауважує, що станом на сьогодні саме орган опіки та піклування на підставі звернення особи чоловічої статі призовного віку із заявою про призначення його опікуном недієздатної особи, враховуючи введений у державі воєнний стан та закріплений ст.65 Конституції України обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, повинен з`ясувати необхідність такого, уникаючи можливих зловживань в цьому напрямку, та належним чином мотивувати свій висновок про можливість призначення особи опікуном. При розгляді питання про призначення опікуна слід враховувати кандидатуру, обґрунтовувати доцільність призначення саме його, а також, чи склалися між заявником та недієздатною особою особисті приязні взаємини, чи є у недієздатної особи інші близькі родичі, які могли б виконувати обов`язки опікуна. Орган опіки та піклування зобов`язаний у поданні щодо призначення опікуна над недієздатною особою надати належно вмотивовані висновки про можливість здійснення такої опіки, зокрема щодо зайнятості кандидата, взаємин із підопічним та наявності альтернативних кандидатур. В умовах воєнного стану при поданні кандидатури чоловічої статі призовного віку необхідно додатково обґрунтувати необхідність його призначення опікуном, щоб уникнути зловживань і забезпечити баланс між правом на опіку та конституційним обов`язком щодо захисту держави.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд бере до уваги, що в силу положень ч.2 ст.299 ЦПК України судові витрати, пов`язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною відносяться на рахунок держави.
На підставі наведеного, керуючись ст.293, 294, 299, 300 ЦПК України суд,-

УХВАЛИВ:
Заяву ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Рупс Вікторія Олексіївна, заінтересована особа Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області, про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки над нею та призначення опікуна, - задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Сніжне, Донецької області, недієздатним внаслідок психічного розладу.
Встановити опіку над недієздатним ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Сніжне, Донецької області, фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 . 
До призначення опікуна недієздатному ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покласти на Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області обов`язки зі здійснення опіки над ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
В решті вимог відмовити.
Визначити строк дії рішення терміном на два роки від дня набрання ним законної сили.
Повідомити опікуна, що клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку дії рішення суду про визнання фізичної особи недієздатною.

Рішення після набрання ним законної сили надіслати органу опіки та піклування, органам ведення Державного реєстру виборців за місцем проживання фізичної особи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 .
Особа, відносно якої вирішується питання про недієздатність: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 . 
Заінтересована особа: Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області, ЄДРПОУ 03192709 місцезнаходження: 11500, Житомирська область, м.Коростень, вул.Шевченко, 8. 

Суддя О.О.Пацко

Присяжні: Гарбовська І.О.

Писарський А.Є.