Номер провадження: 22-ц/813/2605/26 
Справа № 504/4602/23
Головуючий у першій інстанції Вінська Н. В.
Доповідач Погорєлова С. О.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2026 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: Погорєлової С.О. 
суддів: Таварткіладзе О.М., Вадовської Л.М.
за участю секретаря: Турик А.Ф.к.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Тепло та Сервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті за спожиту теплову енергію, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тепло та Сервіс» про захист прав споживачів, визнання дій незаконними, зобов`язання вчинити певні дії, на рішення Доброславського районного суду Одеської області, постановлене під головуванням судді Вінської Н.В. 27 жовтня 2025 року у с-щі Доброслав Одеської області, –

встановила:

Представник позивача ТОВ «Тепло та Сервіс» звернувся до суду із позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за спожиту теплову енергію у розмірі 92433,59 грн., інфляційні витрати у розмірі 11760,44 грн., 3% річних у розмірі 4058,82 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ТОВ «Тепло та Сервіс» є виробником та постачальником теплової енергії до житлових будинків АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 .
ОСОБА_1 є власником приміщення АДРЕСА_3 , що підтверджується Відомостями з державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Протягом 2021-2022 опалювального періоду, з 01 листопада 2021 року по 09 квітня 2022 року та 2022-2023 опалювального періоду, з 01 листопада 2022 року по 07 квітня 2023 року, ТОВ «Тепло та Сервіс» надало послуги з постачання тепла до приміщення відповідача на загальну суму 92433,59 грн., що підтверджується відповідними квитанціями.
Однак, у зв`язку із систематичною несплатою за надані послуги з опалення, за відповідачем утворилась заборгованість перед ТОВ «Тепло та Сервіс».
ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом до ТОВ «Тепло та Сервіс» про захист прав споживачів, визнання дій незаконними, зобов`язання вчинити певні дії, у якому просив суд визнати дії Товариства з обмеженою відповідальністю «Тепло та Сервіс» щодо нарахування та проведення обліку споживання теплову енергію в приміщенні, яке обладнане індивідуальним приладом обліку теплової енергії з розрахунку вартості за 1 кв.м. – протиправними, а також просив суд зобов`язати ТОВ «Тепло та Сервіс» провести перерахунок споживання теплову енергію з розрахунку вартості за 1 Гкал. за весь час надання відповідачем послуг з виробництва та постачання теплової енергії до житлового буд. АДРЕСА_1 .
Звертаючись із зустрічним позовом, ОСОБА_1 посилався на те, що 25 червня 2014 року за договором купівлі-продажу він придбав у власність нежитлове приміщення №254 в буд. АДРЕСА_1 , загальною площею 218 кв.м., що підтверджується копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.
У жовтні 2014 році був розроблений робочий проект на встановлення вузла обліку та регулювання тепловою енергією нежитлового приміщення №254 у житловому буд. АДРЕСА_1 .
14 листопада 2014 року ОСОБА_1 придбав у власність та зареєстрував право власності на нежитлове приміщення №261 в буд. АДРЕСА_1 , загальною площею 29,5 кв.м., що підтверджується копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.
У наступному, ОСОБА_1 провів реконструкцію нежитлових приміщеннях №254 та №261, а саме здійснив їх об`єднання без зміни зовнішніх геометричних розмірів фундаментів у плані та цільового призначення.
Після об`єднання нежитлових приміщень №254 та №261, був виготовлений новий технічний паспорт та проведена державна реєстрація реконструйованих нежитлових приміщень за одним номером №261 в буд. АДРЕСА_1 , загальною площею 266 кв.м., що підтверджується копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.
У приміщенні №254 (261) у житловому буд. АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_1 , встановлений вузол обліку та регулювання теплової енергії.
Починаючи з 01 липня 2017 року, ТОВ «Тепло та Сервіс» замість ТОВ «УК Флагман» взяло на себе обов`язки з теплопостачання до буд. АДРЕСА_1 .
ОСОБА_1 стверджує, що позивачу ТОВ «Тепло та Сервіс» відомо про встановлення на законних підставах у належному йому на праві власності приміщенні індивідуального приладу обліку теплової енергії, який є повіреним, опломбованим та змонтований з дозволу та з безпосередньою участю ТОВ «Тепло та Сервіс», а тому ведення обліку постачання теплової енергії ТОВ «Тепло та Сервіс» до приміщення №261, обладнаного індивідуальним приладом обліку теплової енергії, не за кількістю спожитих Гкал, а з розрахунку вартості за 1 кв.м., є протиправними діями та незаконними зі сторони виробника та постачальника теплової енергії - ТОВ «Тепло та Сервіс».
З метою захисту своїх порушених прав, як споживача в сфері надання житлово-комунальних послуг, ОСОБА_1 змушений був звернутися до суду із зустрічним позовом. 
Рішенням Доброславського районного суду Одеської області від 27 жовтня 2025 року первісний позов ТОВ «Тепло та Сервіс» було задоволено частково.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Тепло та Сервіс» заборгованість за спожиту теплову енергію у розмірі 92 433,59 грн., інфляційні втрати у розмірі 394,89 грн., 3% річних у розмірі 72,85 грн., та суму сплаченого судового збору у розмірі 2303,38 грн.
У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 – відмовлено.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове судове рішення, яким у задоволенні первісного позову відмовити, а зустрічні позовні вимоги задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували факт надання ТОВ «Тепло та Сервіс» теплової енергії та надходження теплової енергії у приміщення ОСОБА_1 . Отже, позивач не надав жодного доказу, який би засвідчував фактичне надання послуг та надходження цієї послуги до приміщення відповідача, що прямо суперечить ст. ст. 76, 81 ЦПК України.
Крім того, в оскаржуваному судовому рішенні суд визнав факт наявності у приміщенні відповідача індивідуального приладу обліку, однак проігнорував юридичні наслідки встановлення у приміщенні індивідуального приладу обліку теплової енергії.
При цьому з аналізу наданих документів вбачається, що ТОВ «Тепло та Сервіс» було повністю інформоване про наявність та стан приладу обліку теплової енергії, розташованого у нежитловому приміщенні №261 у буд. АДРЕСА_1 .
Сторони про розгляд справи на 26 травня 2026 року були сповіщені належним чином, у судове засідання не з`явились. 
25 травня 2026 року на адресу Одеського апеляційного суду від представника ОСОБА_1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Колегія суддів зазначає, що згідно зі ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
На підставі викладеного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Як вбачається з матеріалів справи, на підставі договору оренди обладнання №03/08/17 від 03.08.2017 року ТОВ «Мілан С» передало, а ТОВ «Тепло та Сервіс» прийняло в строкове платне користування три газових котла та будівлю котельні за адресою: АДРЕСА_4 .
Згідно довідки ОСББ «Європейський-44А», виконавцем послуги з постачання теплової енергії до будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , протягом опалювального сезону 2020-2021 року було ТОВ «Тепло та Сервіс».
З листів Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області вбачається, що постачання теплової енергії до житлового буд. АДРЕСА_1 (ЖК «Європейський») протягом опалювальних періодів з 01 листопада 2020 року по 14 квітня 2021 року, та з 01 листопада 2021 року по 09 квітня 2022 року здійснювалося ТОВ «Тепло та Сервіс» за тарифами (цінами) на теплову енергію, затвердженими Рішенням Виконавчого комітету Крижанівської сільської ради Лиманського району Одеської області №323 від 11 грудня 2018 року, а саме: за 1 Гкал – 1773,09 грн., за 1 кв.м. 32,99 грн.
Згідно інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_1 є власником приміщення АДРЕСА_3 , загальна площа нежитлового приміщення складає 266 кв.м.
Відповідно до платіжних квитанцій ОСОБА_1 , на якого відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 , станом на квітень 2023 року мав заборгованість за оплату послуг опалення у розмірі 92433,59 грн.
Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 20 січня 2023 року ухвалено стягнути із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Тепло та Сервіс» заборгованість за спожиту теплову енергію у розмірі 173562,61 грн., яка утворилась станом на квітень 2021 року, інфляційні втрати у розмірі 31488,21 грн. та 3% річних у розмірі 11596,25 грн. Зазначене рішення залишено без змін постановою Одеського апеляційного суду від 10 жовтня 2023 року.
Задовольняючи позовні вимоги про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію, суд виходив з того, що відповідач є власником нежитлового приміщення, куди здійснюється постачання теплової енергії позивачем, а ОСОБА_1 протягом тривалого часу не сплачує надані послуги, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка не погашена відповідачем.
У даному випадку, відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції правильно не прийняв до уваги доводи ОСОБА_1 , викладені у відзиві на позов та зустрічній позовній заяві щодо необхідності здійснення перерахунку заборгованості за отримані послуги теплопостачання із врахування показів приладу обліку теплової енергії, оскільки позивачем за зустрічним позовом не надано до суду доказів отримання та дотримання технічних умов ТОВ «Тепло та сервіс» для встановлення приладу обліку, окрім того, покази приладу обліку теплової енергії ULTRAHEAT, тип T350/2WR6, заводський номер 67661396, з 01 листопада 2014 року залишились незмінними, що свідчить фактично про самовільне відключення ОСОБА_1 від теплопостачання, при цьому незмінність показів приладу обліку, не звільняє відповідача від сплати мінімальної частки питомого споживання теплової енергії.
Щодо позовних вимог про стягнення інфляційних витрат та 3% річних.
Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, ЗУ «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, згідно Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24 лютого 2022 року. Воєнний стан діє до даного часу.
04 березня 2022 року Верховним Судом України вирішено питання про особливості здійснення правосуддя на території, на якій введено воєнний стан. Так, відповідно до ст. 26 ЗУ «Про правовий режим воєнного стану» правосуддя на території, на якій уведено воєнний стан, здійснюється лише судами. Навіть в умовах воєнного стану конституційне право людини на судовий захист не може бути обмеженим.
Постановою Кабінету Міністрів України №206 від 05 березня 2022 року про «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» встановлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Ця постанова набрала чинності з дня опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року.
Звертаючись до суду із вимогою про стягнення інфляційних втрат та 3% річних, позивач необґрунтовано включив до розрахунку інфляційних втрат та 3% річних заборгованість ОСОБА_1 , яка встановлена за рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 20 січня 2023 року у сумі 173562,61 грн.
На підставі викладеного, суд дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог ТОВ «Тепло та Сервіс» до ОСОБА_1 в частині стягнення з відповідача нарахованого індексу інфляції за період з листопада 2021 року по 24 лютого 2022 року, виключивши з розрахунку інфляційних втрат 173562,61 грн. В результаті корегування початкової суми заборгованості, з ОСОБА_1 підлягають до стягнення інфляційні втрати в сумі 394,89 грн., 3% річних – 72,85 грн.
Згідно з вимогами ст. ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи за зверненнями фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відносини щодо постачання фізичним особам теплової енергії регулюються Законами України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про теплопостачання», «Про житлово-комунальні послуги».
Згідно ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням. Споживачем за цим Законом є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.
До житлово-комунальних послуг законодавство відносить комунальні послуги: централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо (ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).
Опалення - це підтримка в закритому приміщенні температури, що нормується й яка необхідна для нормальної життєдіяльності людини, ведення технологічних процесів і інших цілей й має важливе значення для запобігання відволоженню, промерзанню, викривлення будівельних конструкцій.
Центральне опалення - послуга, яка передбачає подачу теплової енергії до кожної квартири для забезпечення опалення приміщень.
Згідно ч. 2 ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом.
Частиною 3 ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» передбачено основні обов`язки споживача теплової енергії, зокрема своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.
Згідно зі ст. ст. 19, 25 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісяця здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. У разі відмови споживача сплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.
Обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, та укладення договору, передбачений ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».
За змістом ст. 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, встановленої законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.
Законодавством не передбачені випадки, коли недодержання письмової форми договору про надання послуг з теплопостачання має наслідком його недійсність. Відсутність письмового договору про надання послуг з теплопостачання та постачання гарячої води не свідчить про відсутність певних договірних відносин і не звільняє відповідача від оплати за фактично надані послуги.
Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору по надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 21 квітня 2020 року у справі №910/7968/19.
Отже, відсутність договору, як підстава на безоплатне користування фактично спожитими послугами, законом не передбачена.
Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відкриття особового рахунку № НОМЕР_2 а за адресою розташування належного відповідачу приміщення, на підставі якого нараховується плата за послуги з теплопостачання, що надавалися позивачем у буд. АДРЕСА_1 до точки розподілу в межах балансової належності та відсутність відмови від отримання послуги, здійсненої у передбаченому законом порядку, свідчать про фактичне укладення договору між сторонами.
За таких обставин, колегія суддів погоджується із доводами суду, що незважаючи на те, що ОСОБА_1 не укладався договір постачання теплової енергії, останній являється її споживачем за адресою: нежитлове приміщення №261 в буд. АДРЕСА_5 , оскільки є власником цього приміщення.
Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору.
Статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку (ч. 2 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).
Виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація) (ч. 4 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).
Згідно п. 6 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Послуги з водо-, теплопостачання та водовідведення надаються споживачеві згідно з Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630.
Правила № 630 передбачали, що договір про надання послуг укладається між виконавцем послуг і споживачем.
За відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України.
Згідно з п. 24, 25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила № 630), які діяли до 02 лютого 2022 року, споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.
Пунктом 26 Правил № 630 передбачено, що відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.
Згідно з п. 2.6, 2.7 Порядку, відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 (далі - Порядок), по закінченню робіт складається акт про відключення будинку від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання і в десятиденний термін подається заявником до постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання.
Тобто єдиною законною підставою для відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення є відповідний акт постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води. Інших підстав чинне законодавство не передбачає.
Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року № 169 було внесено зміни, які унеможливлюють відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише щодо будинку в цілому.
Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 26 липня 2019 року № 169 затверджено новий Порядок відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води.
Цим Порядком передбачено, що рішення щодо відключення власників (співвласників) будівель, у тому числі житлових будинків, від централізованого опалення приймається органом місцевого самоврядування відповідно до законодавства за письмовою заявою власника (співвласників) такої будівлі, в тому числі житлового будинку, з урахуванням рішення Комісії.
Рішення органів місцевого самоврядування можуть бути оскаржені в судовому порядку.
Рішення власника (співвласників) будівлі, в тому числі житлового будинку, про відключення від централізованого опалення приймається відповідно до вимог Цивільного кодексу України, законів України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» та «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку».
Власник (співвласники) будівлі, в тому числі житлового будинку, подає (подають) до органу місцевого самоврядування заяву про відключення будівлі, в тому числі житлового будинку, від централізованого опалення. Для багатоквартирного будинку до заяви додатково додається протокол зборів співвласників багатоквартирного будинку (витяг із протоколу) про ухвалене співвласниками рішення про відключення будинку від централізованого опалення.
Орган місцевого самоврядування відповідно до законодавства розглядає подані документи за наявності затвердженої ним схеми теплопостачання відповідного населеного пункту.
Заява про відключення будівлі, в тому числі житлового будинку, від централізованого опалення передається на розгляд Комісії.
Під час прийняття рішення Комісія враховує технічні можливості наявних мереж газопостачання, водопостачання та електропостачання населеного пункту чи окремого кварталу (мікрорайону) щодо забезпечення живлення запропонованої власником (співвласниками) будівлі системи, та за потреби надає пропозиції органу місцевого самоврядування щодо збільшення потужностей, а також заміни систем внутрішньоквартальних, магістральних мереж електро-, газо-, водо-, теплопостачання, потрібних для встановлення в будівлі системи індивідуального чи автономного теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) та пропозиції щодо фінансування таких заходів.
Комісія передає рішення до органу місцевого самоврядування протягом п`яти робочих днів із дня його прийняття. Копія рішення Комісії надається заявникові.
Орган місцевого самоврядування на найближчому засіданні за участі заявника чи його уповноваженого представника приймає відповідно до законодавства рішення щодо відключення будівлі, в тому числі житлового будинку, від централізованого опалення, з урахуванням рекомендацій Комісії.
Для відключення будівлі, в тому числі житлового будинку, власник (співвласники) забезпечує розроблення проекту відключення будівлі від централізованого опалення, який має відповідати вимогам чинних державних будівельних норм та правил, і проекту системи індивідуального чи автономного теплопостачання будівлі, який розробляється з урахуванням схеми теплопостачання населеного пункту та має відповідати вимогам чинних державних будівельних норм та правил.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про теплопостачання» місцева (розподільча) теплова мережа - сукупність енергетичних установок, обладнання і трубопроводів, яка забезпечує транспортування теплоносія від джерела теплової енергії, центрального теплового пункту або магістральної теплової мережі до теплового вводу споживача.
Згідно з п. 22 Правил № 630 точками розподілу у багатоквартирному будинку, в яких здійснюється передача послуги централізованого опалення від виконавця споживачеві, є відгалуження від стояків у межах квартири.
У даному випадку, підведення централізованого опалення до стояка в межах приміщення, яке належить ОСОБА_1 , достеменно свідчить про надання послуг ТОВ «Тепло та сервіс». Таким чином, позивач виконав свої зобов`язання щодо надання послуг з централізованого опалення, а відповідач, незалежно від споживання цієї послуги або відмови від її споживання, зобов`язаний оплатити надані послуги. Самовільне відключення від вказаної мережі не є підставою для звільнення від оплати за послуги з теплопостачання.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов згідно зі ст. 525 ЦК України не допускається, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Тому позивач мав право проводити нарахування, навіть за умови фактичного неотримання відповідачами послуг з теплопостачання при самовільному відключенні від мереж центрального теплопостачання, тобто в разі неотримання послуги споживачем з його вини.
Необґрунтованими при цьому є доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо необхідності здійснення перерахунку заборгованості за отримані послуги теплопостачання із врахування показів приладу обліку теплової енергії, оскільки з наявних у матеріалах справи наступних доказів: актів прийому до експлуатації, опломбування, розпломбування приладу, вбачається, що покази приладу обліку теплової енергії ULTRAHEAT, тип T350/2WR6, заводський номер 67661396, з 01 листопада 2014 року залишились незмінними - 8,489Gj, при цьому незмінність показів приладу обліку не звільняє відповідача від сплати мінімальної частки питомого споживання теплової енергії.
Згідно п. 8 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03 жовтня 2007 року № 1198 (далі-Правила N 1198), для приєднання споживача до системи теплопостачання, реконструкції або розширення системи теплоспоживання чи збільшення обсягів споживання теплової енергії на діючих об`єктах споживач повинен подати заявку теплопостачальній організації про видачу технічних умов.
Згідно з п. 9. Правил № 1198 під час розроблення технічних умов повинні бути визначені, зокрема, вимоги щодо обліку теплової енергії, контрольно-вимірювальних та автоматичних регулювальних приладів; розміщення та монтажу приладів комерційного обліку теплової енергії на окремі будинки, будівлі (споруди).
Пунктом 10 Правил № 1198 передбачено, що виконання технічних умов, виданих теплопостачальною організацією, є обов`язкове. Строк дії технічних умов приєднання споживачів теплової енергії два роки.
Відповідно до п. 17 Правил № 1198 для обліку відпуску та споживання теплової енергії застосовуються прилади комерційного обліку, занесені до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки, або ті, що пройшли державну метрологічну атестацію.
Згідно з п. 18 Правил № 1198, прилади комерційного обліку теплової енергії в діючій системі теплопостачання, які використовуються для розрахунків за теплову енергію між теплопостачальною організацією та споживачем, повинна придбати і встановити теплопостачальна організація за умови, що такі витрати передбачені в договорі. Якщо використовуються інші джерела фінансування придбання та встановлення приладів комерційного обліку, то відносини між теплопостачальною організацією та споживачем визначаються окремою угодою відповідно до законодавства.
Позивачем за зустрічним позовом не було надано судам першої та апеляційної інстанції технічні умови, які були б видані ТОВ «Тепло та Сервіс».
Взяття на облік та опломбування приладу обліку теплової енергії відбувається у відповідності до Порядку прийняття приладу обліку на абонентський облік, який затверджено Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 270 від 12 жовтня 2018 року (далі-Порядок).
Відповідно до п. 2 розділу ІІІ Порядку власник приміщення у будівлі, яке є самостійним об`єктом нерухомого майна, власник будівлі, в якій окреме приміщення не є самостійним об`єктом нерухомого майна, подає виконавцю відповідної комунальної послуги або визначеній власником (співвласниками) будівлі іншій особі, яка здійснює розподіл між споживачами обсягів комунальних послуг, письмову заяву в довільній формі про прийняття вузла розподільного обліку (приладу - розподілювача теплової енергії) на абонентський облік, у якій зазначає: найменування юридичної особи або прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи, яка є власником приміщення або будівлі; поштову адресу заявника (власника або представника власника (співвласників) будівлі); спосіб отримання повідомлення та адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним та відповідний засіб зв`язку з ним (адреса електронної пошти тощо); місцезнаходження приміщення, в якому встановлено вузол розподільного обліку / приладу - розподілювача теплової енергії; перелік документів, що додаються до заяви: копія документа, що підтверджує право власності на приміщення; копія декларації про відповідність засобу вимірювальної техніки; копія супровідної документації до засобу (засобів) вимірювальної техніки, що входять до складу вузла обліку / копія супровідної документації до приладу - розподілювача теплової енергії; копія акта приймання-передавання робіт із встановлення вузла обліку / приладу - розподілювача теплової енергії (за наявності).
Заяву підписує власник будівлі, приміщення або його представник. Представник додає до заяви документ, що підтверджує його повноваження.
Згідно з п. 5 розділу ІІІ Порядку, огляд і опломбування вузла розподільного обліку (приладу - розподілювача теплової енергії) проводяться представником виконавця відповідної комунальної послуги, іншої особи, яка здійснює розподіл обсягів комунальної послуги між споживачами, у присутності власника (співвласників) окремого приміщення/будівлі (для приміщень, які не є самостійними об`єктами нерухомого майна) або його представника.
Представник виконавця відповідної комунальної послуги, визначеної власником (співвласниками) іншої особи, яка здійснює розподіл обсягів комунальних послуг між споживачами, який здійснює огляд і опломбування вузла розподільного обліку / приладу - розподілювача теплової енергії, повинен мати при собі документи, що підтверджують його особу та повноваження (службове посвідчення тощо).
В підтвердження власних доводів відповідач ОСОБА_1 у апеляційній скарзі не надав доказів звернення до позивача ТОВ «Тепло та сервіс» із заявою з метою отримання технічних умов щодо встановлення приладу обліку теплової енергії, та заявою про прийняття вузла обліку на абонентський облік.
Надані ОСОБА_1 технічні умови від 12 жовтня 2014 року та акт прийому до експлуатації вузла обліку теплової енергії від 01 листопада 2014 року на приміщення №254, які були видані ТОВ «УК Флагман», не є обов`язковими для позивача ТОВ «Тепло та сервіс», оскільки відсутні докази правонаступництва позивача.
Крім того, колегія суддів приймає до уваги, що надані ОСОБА_1 технічні умови від 12 жовтня 2014 року, видані ТОВ «УК Флагман», станом на час розгляду даної справи є неактуальними, оскільки відповідачем було здійснено реконструкцію належного йому приміщення №254 шляхом його об`єднання із приміщенням №261, внаслідок чого змінилась його загальна опалювальна площа.
Пунктом 24 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №830 від 21 серпня 2019 року (далі – Правила) визначено, що розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі послуги здійснюється з урахуванням показань вузлів розподільного обліку теплової енергії, а у разі їх відсутності – пропорційно опалюваній площі (об`єму) приміщення споживача відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 року №315.
Умовно-постійна частини тарифу для приміщень, вбудованих в житлові будинки/нежитлові будівлі розраховується згідно з даними теплового навантаження будівлі, пропорційно опалюваній площі приміщення споживача.
Пунктом 6 Розділу III Методики визначено, що у будівлі/будинку, у якій/якому частина приміщень оснащена приладами розподільного обліку теплової енергії, а решта приміщень не оснащена такими приладами, наявні приміщення з індивідуальним опаленням та/або окремі приміщення з транзитними мережами опалення, обсяг спожитої теплової енергії розподіляється на опалення опалюваного приміщення, оснащеного вузлом розподільного обліку, визначається на підставі показань відповідного вузла розподільного обліку з врахуванням частки обсягу спожитої теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку, що визначається пропорційно до загальних/опалювальних площ/об`ємів цих приміщень, та враховуючи вимоги розділів VI, VIII цієї Методики.
Пунктом 1 Розділу VI Методики визначено, що для споживачів, приміщення яких оснащені приладами розподільного обліку теплової енергії, розподілене питоме споживання теплової енергії в розрахунку на 1 квадратний метр площі (1 кубічний метр об`єму) квартири (іншого приміщення) не може становити менше мінімальної частки питомого споживання теплової енергії. Мінімальна частка середнього питомого споживання теплової енергії на опалення визначається для опалюваних приміщень, оснащених приладами розподільного обліку теплової енергії. Цією часткою перевіряють додержання теплового режиму в цих приміщеннях протягом опалювального періоду, в яких не допускається зниження температури повітря більше ніж на 4 °C від нормативної температури внутрішнього повітря. Якщо опалюване приміщення спожило менший обсяг теплової енергії, визначений за показаннями приладів розподільного обліку теплової енергії, ніж визначений за мінімальною часткою середнього питомого споживання, такому приміщенню донараховується обсяг спожитої теплової енергії.
У кожному розрахунковому періоді протягом опалювального періоду перевіряється дотримання вимоги щодо мінімального споживання теплової енергії в опалюваних приміщеннях, оснащених приладами розподільного обліку теплової енергії. При перевірці спожитий опалюваним приміщенням обсяг теплової енергії на опалення, визначений за показаннями приладу (приладів) розподільного обліку теплової енергії та віднесений до загальної/опалюваної площі/об`єму цього приміщення, порівнюється з мінімальною часткою середнього питомого споживання теплової енергії. У разі недотримання цієї вимоги опалюваному приміщенню донараховується обсяг теплової енергії за такими формулою 32 Методики.
Тобто, у разі відсутності змін у показах розподільчого приладу обліку, вбачається порушення споживачем вимог щодо мінімального споживаний теплової енергії у розрахунковому періоді і такому споживачу у відповідності до вимог Методики здійснюються донарахування обсягу спожитої теплової енергії.
З урахуванням викладеного, позивачем було правомірно здійснено нарахування обсягів спожитої теплової енергії відповідачу за спірний період.
Приймаючи до уваги висновки суду про правомірність проведення позивачем ТОВ «Тепло та Сервіс» розрахунку заборгованості ОСОБА_1 , виходячи із тарифів, встановлених для 1 кв.м. опалювальної площі, колегія суддів погоджується із доводами суду про відмову у задоволенні вимог зустрічного позову.
Доводи апеляційної скарги представника Сероветник С.С. про те, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували факт надання ТОВ «Тепло та Сервіс» теплової енергії та надходження теплової енергії у приміщення ОСОБА_1 , а отже, позивач не надав жодного доказу, який би засвідчував фактичне надання послуг та надходження цієї послуги до приміщення відповідача, що прямо суперечить ст. ст. 76, 81 ЦПК України, - колегія суддів до уваги не приймає, виходячи з наступного.
Так, як вже вказувалось вище, згідно з п. 22 Правил №630, точками розподілу у багатоквартирному будинку, у якому здійснюється передача послуги централізованого опалення від виконавця споживачеві, є відгалуження від стояків у межах квартири.
Підведення централізованого опалення до стояка у межах приміщення, належного апелянту, свідчить про виконання послуг ТОВ «Тепло та Сервіс» про надання послуг з опалення, і доказів протилежного апелянтом не надано.
Аналогічно необгрунтованими є доводи апеляційної скарги про те, що в оскаржуваному судовому рішенні суд визнав факт наявності у приміщенні відповідача індивідуального приладу обліку, а з наданих апелянтом документів вбачається, що ТОВ «Тепло та Сервіс» було повністю інформоване про наявність та стан приладу обліку теплової енергії, розташованого у нежитловому приміщенні 261 у буд.     АДРЕСА_1 .
Колегія суддів звертає увагу апелянта, що взяття на облік та опломбування приладу теплової енергії відбувається згідно Порядку прийняття приладу обліку на абонентський облік, який затверджено Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №270 від 12 жовтня 2918 року.
У даному випадку, апелянтом не надано жодного належного та достовірного доказу, що ОСОБА_1 звертався до позивача у встановлений Порядком спосіб із заявою про прийняття вузла розподільного обліку (приладу — розподілювача теплової енергії) на абонентський облік ТОВ «Тепло та Сервіс». 
Інші доводи апеляційної скарги були предметом розгляду суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, на законність оскаржуваного судового рішення не впливають, а зводяться до незгоди заявника із висновками суду першої інстанції, а також спростовуються встановленими вище обставинами справи.
При цьому, судом враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразова відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Руїз Торія проти Іспанії). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанції просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Рішення Доброславського районного суду Одеської області від 27 жовтня 2025 року постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає. 
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, - 

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 — залишити без задоволення.
Рішення Доброславського районного суду Одеської області від 27 жовтня 2025 року — залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.
Повний текст судового рішення складений 24 червня 2026 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді Л.М. Вадовська

О.М. Таварткіладзе