ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

14 травня 2026 року 	м.Суми	

Справа №589/3363/25 
Номер провадження 22-ц/816/1963/26

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Черних О. М. (суддя-доповідач),
суддів - Криворотенка В. І. , Замченко А. О. 
за участю секретаря судового засідання - Овчаренко М.В. 
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 24 грудня 2025 року, ухваленого під головуванням судді Темірова Ч.М., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Товариства з обмеженою відповідальністю «ТСХ – Хімреактив» про виділ майна в натурі, 
У С Т А Н О В И В:
Короткий зміст позовних вимог
У липня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Товариства з обмеженою відповідальністю «ТСХ – Хімреактив» про виділ майна в натурі 
Позов мотивовано тим, що вона – ОСОБА_1 , згідно договору купівлі-продажу від 22 травня 2008 року, придбала у Товариства з обмеженою відповідальністю «ТСХ – Хімреактив» 1/10 частину нежитлового вбудованого приміщення, площею 123,6 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . 
Вказала, що згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна співвласниками спірно майна є: ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , Товариство з обмеженою відповідальністю «ТСХ – Хімреактив». 
Зазначила, що виділити належне їй майно в позасудовому порядку неможливо, оскільки інші співвласники приміщень вже відокремили своє майно в окрему одиницю. 
Вважає, що її права, як власниці неможливо реалізувати, а тому просила суд виділити їй з нежитлового приміщення за АДРЕСА_1 1/10 частину у приватну власність, як окремий об`єкт нерухомого майна, нежитлове вбудоване приміщення загальною площею 121, 8 кв.м, припинивши її право спільної часткової власності. 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 24 грудня 2025 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Товариства з обмеженою відповідальністю «ТСХ – Хімреактив» про виділ майна в натурі відмолено.
Рішення суду мотивоване тим, що з наданих позивачем доказів суд був позбавлений можливості встановити всі обставини справи, надати їм належну оцінку та з`ясувати коло належних відповідачів, оскільки відсутні відомості щодо власників 39/100 частки спірного нежитлового приміщення. 
Крім того, суд визнав звіт ФОП ОСОБА_6 щодо можливості за технічними показниками виділити частку нерухомого майна в окремий об`єкт нерухомості неналежним доказом.
Короткий зміст апеляційної скарги
ОСОБА_1 , не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області скасувати та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Виділити їй в натурі частку з майна, що є у спільній частковій власності 1/10 частину нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 , а саме: нежитлове приміщення загальною площею 121,8 кв.м, позначене на плані літерою А1, що складається з коридору площею 7,5 кв.м, трьох виробничих приміщень площею 57,7 кв.м, 27 кв.м., 14,8 кв.м, двох туалетів площею 2.1 кв.м, 1.2 кв.м, технічного приміщення площею 11.5 кв.м. Припинити для неї право спільної часткової власності. Судові витрати з відповідачів стягнути в дольовому порядку.
Вважає, що рішення суду є незаконним і таким, що підлягає скасуванню, з огляду на неправильне застосування норм матеріального та істотні порушення норм процесуального права. 
Зазначила, що суд помилково не звернув увагу на те, що позовні вимоги стосувались саме виділу частки майна співвласника, а не поділу нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, а тому визначальним для виділу є не розмір часток інших співвласників, не коректність реєстраційних записів щодо цих часток, не актуальність назви форми власності, а розмір частки позивача та технічна можливість виділення її в окремий об`єкт права власності.
При цьому вказала, що суд першої інстанції безпідставно визнав висновок спеціаліста ФОП ОСОБА_7 неналежним доказом і не взяв його до уваги, оскільки законом не встановлено виключного способу доведення технічної можливості виділу саме висновком експерта. 
Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.
Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 березня 2026 року справу передано судді-доповідачеві – Черних О.М.
Ухвалою Сумського апеляційного суду у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ від 07 квітня 2026 року відкрито апеляційне провадження в указаній справі.
Ухвалою Сумського апеляційного суду у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ від 07 квітня 2026 року справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні 
Позиція апеляційного суду 
У судове засідання належним чином повідомлені апеляційним судом про дату, час і місце розгляду справи, учасники не з`явилась, про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.
ОСОБА_1 направила заяву, в якій просила справу розглядати у її відсутність, наполягала на задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 
За змістом ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.
При вищевикладених обставинах, на підставі ст.ст.371-372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив розглядати дану справу у даному судовому засіданні за відсутності всіх учасників цієї справи, які не з`явились. 
2. Мотивувальна частина
Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з частиною другою статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення є неправильне застосування судом норм матеріального права неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню чи порушення норм процесуального права.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанцій норм матеріального і процесуального права в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам цивільного процесуального та матеріального законодавства України. 
Фактичні обставини справи 
Суд першої інстанцій встановив, що згідно з копією договору купівлі-продажу від 22.05.2008, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «ТСХ-Хімреактив», який посвідчений приватним нотаріусом Шосткинського міського нотаріального округу Ломако С.П. і зареєстрований в реєстрі за №1570, ОСОБА_1 придбала у ТОВ «ТСХ-Хімреактив» 1/10 частини нежитлового вбудованого приміщення площею 123,6 кв.м по АДРЕСА_1 . Згідно з копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №19076216, право власності на вказану вище частку нерухомого майна зареєстроване 04.06.2008, реєстраційний номер 18535199 (а.с. 6-7)
На замовлення позивача станом на 03.04.2025 ФОП ОСОБА_7 виготовлено технічний паспорт на належну їй частину нежитлового вбудованого приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , згідно з яким нежитлове приміщення розташоване на І поверсі та позначене на плані літерою А1, складається з коридору, двох туалетів, трьох виробничих приміщень, технічного приміщення, що становить загальну площу 121,8 кв.м. Вказане підтверджується копією технічного паспорта, що міститься в матеріалах справи (а.с. 9-10).
З копії довідки, виданої ФОП ОСОБА_7 від 03.04.2025 за № 78-і-2025, встановлено, що станом на 03.04.2025 нежитлове вбудоване приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , позначене літерою А1, має площу 121,8 кв.м. Наявні зміни в плануванні та складі об`єкта нерухомого майна щодо матеріалів технічної інвентаризації, проведеної 11.02.2025, а саме: виявлено зменшення загальної площі приміщень на 1,8 кв.м за рахунок уточнення розмірів і перерахунку площ під час проведення технічної інвентаризації; самочинних добудов, прибудов об`єкт не має (а.с.11).
Згідно копії висновку ФОП ОСОБА_7 нежитлове вбудоване приміщення за адресою: АДРЕСА_1 за технічними показниками об`єкт нерухомого майна може бути виділено (а.с. 12) 
Згідно довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 22.05.2025, зроблену ФОП ОСОБА_7 , нежитлове вбудоване приміщення за адресою АДРЕСА_1 , загальна площа частки 121,8 кв.м, введене в експлуатацію в 1958 році та розташоване на земельній ділянці кадастровий номер 5911000000:00:000:0000, призначення – землі житлової та громадської забудови, що підтверджується копією вказаної довідки (а.с. 13).
З копії інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої 22.04.2025 за № 423561213, вбачаються такі відомості щодо права власності на нежитлове приміщення за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 18535199: ОСОБА_2 належить 1/10 частка та 3/100 частка з 27.03.2008 та з 03.06.2008 відповідно; ОСОБА_4 – 1/10 частка з 15.05.2008; ОСОБА_1 – 1/10 частка з 04.06.2008; ОСОБА_5 – 1/5 частка з 20.06.2008; ОСОБА_8 – 2/25 частка з 07.07.2008 (запис про право власності на нерухоме майно погашено 04.04.2025); ТОВ «ТСХ-Хімреактив» - розмір частки не вказано, з 07.07.2008, форма власності – колективна (а.с.8).
Згідно листа КП «Шосткинське МБТІ» від 23.12.2025 №1003 (а.с. 69), за ОСОБА_5 зареєстроване право власності на нежитлове приміщення площею 213,4 кв.м, що становить 1/5 частку від будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 19.06.2008. З копії даного договору вбачається, шо він посвідчений приватним нотаріусом Шосткинського міського нотаріального округу Ломако А.П. та зареєстрований в реєстрі за №1918. Згідно з копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №19261773, право власності на вказану вище частку нерухомого майна зареєстроване 20.06.2008, реєстраційний номер 18535199. Рішенням виконкому Шосткинської міської ради від 26.06.2008 №206 «Про планування, забудову та інше використання територій міста» надано поштову адресу нежитловому приміщенню, належному ОСОБА_5 - АДРЕСА_2 , що підтверджено його копією. За відомостями КП «Шосткинське МБТІ» на підставі вказаного вище рішення видане свідоцтво про право власності від 08.09.2008 та вказану частку зареєстровано як окремий об`єкт нерухомості. З копії вказаного свідоцтва про право власності на нерухоме майно встановлено, що ОСОБА_5 є власником нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , форма власності приватна, частка 1/1. Згідно з копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 20146685, право власності на вказаний вище об`єкт нерухомості зареєстровано за ОСОБА_5 08.09.2008, реєстраційний номер 24619044. 28.12.2009 ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу відчужив ОСОБА_3 4/5 частини даного приміщення. Даний факт підтверджено копією вказаного договору, посвідченого приватним нотаріусом Шосткинського міського нотаріального округу Сумської області Даниленко Є.О. та зареєстровано у реєстрі за №3638. Згідно з копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 25119805, право власності на вказаний вище об`єкт нерухомості зареєстровано за ОСОБА_3 25.01.2010, форма власності – приватна спільна часткова, реєстраційний номер 24619044. 01.07.2010 ОСОБА_5 на підставі договору дарування подарував ОСОБА_9 1/5 частину належного йому приміщення. Даний факт підтверджено копією вказаного договору, посвідченого приватним нотаріусом Шосткинського міського нотаріального округу Сумської області Спановським М.П. та зареєстровано у реєстрі за №1428. Згідно з копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 26825597, право власності на вказаний вище об`єкт нерухомості зареєстровано за ОСОБА_9 22.07.2010, форма власності – приватна спільна часткова, реєстраційний номер 24619044.
Застосовані апеляційним судом норми права
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (частина перша статті 317 ЦК України).
Згідно з положеннями частин першої-п`ятої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.
Частиною першою статті 355 ЦК України визначено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).
Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (частина перша статті 356 ЦК України).
Згідно з частинами першою-третьою статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
За наявності трьох і більше співвласників майна при визначенні в судовому порядку частки в натурі одного з них (виділ частки) розмір часток інших співвласників (відповідачів) не визначається. Суд, застосовуючи приписи ст. 364 ЦК України, має виділити та зазначити у своєму рішенні індивідуально визначене майно позивача й залишити решту майна у спільній власності інших відповідачів.
Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації (частини перша, третя статті 364 ЦК України).
У постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1443цс16 зроблено висновок, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання не співмірної шкоди господарському призначенню майна. Якщо в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина нерухомого майна, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на це майно.
У постановах Верховного Суду від 28 жовтня 2020 року у справі № 2114/2-3819/11 та від 29 червня 2022 року у справі № 466/3008/17, від 17 січня 2025 року у справі № 385/1957/23 зазначено про необхідність забезпечення дійсного вирішення у дієвий спосіб спору, що виник та існує між сторонами та позбавляє їх можливості спільно використовувати єдиний об`єкт нерухомості без його поділу (виділу частки) в натурі.
З матеріалів справи вбачається, що позивачка позбавлена можливості виділити свою частку у спільній частковій власності за згодою співвласників, оскільки 1/5 частини цього майна вже виділена, як окремий об`єкт нерухомості, проте згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна право спільної часткової власності його не припинено, просить виділити майно, яке відповідає її частці у спільній частковій власності. 
Колегія суддів звертає увагу на те, що визначальним для виділу частки майна в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки будинку відповідно до часток співвласників.
У постанові Верховного Суду від 10 лютого 2021 року у справі № 445/442/16 (провадження № 61-13434св19) зроблено висновок, що допустимим доказом про технічну можливість поділу в натурі об`єкта нерухомого майна є висновок експерта або уповноваженого суб`єкта господарювання саме щодо технічної можливості такого поділу.
З такого ж висновку виходив Верховний Суд у постанові від 17 травня 2022 року у справі № 570/2438/19 (провадження № 61-11448св20).
Таким чином, виділ з нерухомого майна частки як самостійного об`єкта повинен відповідати умовам, що передбачені чинними будівельними нормами, що, зокрема, встановлюється за результатами проведення будівельно-технічної експертизи та висновку щодо технічної можливості такого виділу.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Згідно висновку ФОП ОСОБА_7 нежитлове вбудоване приміщення: загальною площею 121,8 кв.м, позначене на плані літерою «А1», «а2», «а3», за технічними показниками може бути виділено в окремий об`єкт. Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції формально підійшов до вирішення цієї справи та виключив значення цього доказу для правильного вирішення справи та виконання завдання правосуддя щодо справедливого розгляду справи. 
Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про доведеність позовних вимог в частині виділу позивачці належної їй частки із спільної часткової власності в натурі, оскільки такий виділ є технічно можливим та не порушить прав інших співвласників, не призведе до утруднення фактичного користування іншими приміщеннями, що знаходяться у спільній частковій власності.
За таких обставин, оскільки судом першої інстанції допущені порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що ухвалене по справі рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позовних вимог 
При цьому у разі виділу у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється.
Судові витрати 
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При цьому, відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Разом з тим, судові витрати витрачені позивачкою при розгляді цієї справи не підлягають відшкодуванню з відповідачів, оскільки під час розгляду справи колегія суддів не встановила, що право позивачки було порушено неправомірними діями відповідачів. 
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Згідно з частиною першою та другою статті 376 ЦПК України підставами для зміни судового рішення є неправильне застосування судом норм матеріального права неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягає застосуванню чи порушення норм процесуального права.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішеня суду першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 24 грудня 2025 року необхідно скасувати.
Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Рішення Шосткинського міськрайонного суду Смської області від 24 грудня 2025 року - скасувати.
Ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.
Виділити ОСОБА_1 в окремий об`єкт нерухомого майна, 1/10 частину нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 , а саме: нежитлове приміщення загальною площею 121,8 кв.м, позначене на плані літерою А1, що складається з коридору площею 7,5 кв.м, трьох виробничих приміщень площею 57,7 кв.м, 27 кв.м., 14,8 кв.м, двох туалетів площею 2.1 кв.м, 1.2 кв.м, технічного приміщення площею 11.5 кв.м.
Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 на нежитлове приміщення по АДРЕСА_1 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий -  	О. М. Черних	

Судді: В. І. Криворотенко 

А. О. Замченко