Справа №592/689/25 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Катрич О. М.	
Номер провадження 33/816/397/26 	Суддя-доповідач Філонова Ю. О. 	
Категорія  130 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2026 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,за участі севретаря ОСОБА_1 представника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності адвоката Мамай А. С., розглянувши у залі суду в місті Суми в режимі відеоконференції справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 адвоката Мамай А. С. на постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 08 липня 2025 року, якою 
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця 

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. зі позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп. 

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 08 липня 2025 року ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. із позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік за те, що 04.01.2025 о 01 год. 52 хв. в с. Верхнє Піщане, вул. Парнянська, 2 керував транспортним засобом Toyota Hilux, н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови та координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Alcotest Drager та в закладі охорони здоров`я категорично відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України.
Не погодившись зі вказаним судовим рішенням, захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 адвокат Мамай А. С. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 08 липня 2025 року та закрити провадження у справі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник Мамай А. С. посилається на те, що справа про адміністративне правопорушення розглянута неналежним судом з порушенням правил територіальної підсудності; процедура огляду ОСОБА_2 на стан алкогольного сп`яніння була проведена з порушенням ст. 266 КУпАП; суд першої інстанції розглянув справу у відсутність ОСОБА_2 та не зупинив розгляд справи; суд першої інстанції призначив покарання без врахування принципу індивідуалізації; зупинка транспортного засобу та проведення процедури огляду на стан сп`яніння діючого військовослужбовця неуповноваженою особою. 
До податку апеляційного розгляду, від захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності адвоката Мамай А. С. надійшли клопотання про закриття адміністративного провадження з підстав передбачених п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, та про зупинення провадження у справі, на період проходження ОСОБА_2 військової служби та до його звільнення з військової служби.

Вирішуючи клопотання захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 адвоката Мамай А. С. про закриття адміністративного провадження з підстав передбачених п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст.38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення. Адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтею 130 цього Кодексу, може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення.
Згідно п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.
Так, зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суддя, відповідно до вимог ст.33 КУпАП, враховуючи характер вчиненого ОСОБА_2 правопорушення та особу винного, призначив останньому безальтернативне адміністративне стягнення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
При цьому, апеляційний суд зауважує, що вказане правопорушення не є триваючим і як встановлено ч. 6 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення.
Як зазначено у протоколі серії ЕПР №212457, датою вчинення ОСОБА_2 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП зазначено 04 січня 2025 року і річний строк накладення адміністративного стягнення фактично закінчився б 04 січня 2026 року, проте, судове рішення суддею суду першої інстанції у даній справі постановлено 08 липня 2025 року, тобто, адміністративне стягнення було накладено на останнього в межах строків, передбачених ст. 38 КУпАП. 
З врахуванням як вищезазначеного, а також тих обставин, що неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, за яких постанова судді підлягала б до скасування з прийняттям апеляційним судом нової постанови під час апеляційного перегляду не встановлено, підстави для задоволення вимог апелянта щодо закриття провадження у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення, відсутні. 
Вирішуючи клопотання захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 адвоката Мамай А. С. про зупинення провадження у справі про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Частиною 1 статті 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Європейський суд з прав людини у справах «Енгель та інші проти Нідерландів» («Engel and Others v. the. Netherlands», 08.06.1976 року, №№ 5100/71, 5101/71, 5102/71, 5354/72, 5370/72), «Озтюрк проти Німеччини» («Ozturk v. Germany», 21.02.1984 року, № 8544/79), «Лутц проти Німеччини» («Lutz v. Germany», 25.08.1987 року, № 9912/82) тлумачить поняття «кримінальний» автономно, тобто незалежно від національної термінології, включаючи сюди адміністративні, дисциплінарні, митні проступки тощо.
Разом з тим у КУпАП відсутня норма, яка б передбачала підстави для зупинення судового провадження, тому суд вважає, що у даному випадку необхідно застосувати аналогію найбільш близької галузі права кримінального процесуального права та при вирішенні питання про зупинення провадження керуватися статтею 335 КПК України.
Відповідно до частини 1 статті 335 КПК України у разі якщо обвинувачений ухилився від явки до суду або захворів на психічну чи іншу тяжку тривалу хворобу, яка виключає його участь у судовому провадженні, або був призваний для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, суд зупиняє судове провадження стосовно такого обвинуваченого до його розшуку, видужання або звільнення з військової служби і продовжує судове провадження стосовно інших обвинувачених, якщо воно здійснюється щодо декількох осіб. Розшук обвинуваченого, який ухилився від суду, оголошується ухвалою суду, організація виконання якої доручається слідчому та/або прокурору.
Зупинення провадження по справі - це врегульована законом й оформлена ухвалою суду тимчасова перерва в провадженні у справі, викликана наявністю однієї з передбачених у законі обставин, які заважають здійснювати її розгляд (Ухвала Великої Палати Верховного Суду від 20 травня 2021 року в справі № 11- 398сап20).
При цьому серед завдань кримінального провадження, окреслених у статті 2 КПК України, законодавець визначив такі, як захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу, і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Водночас апеляційний розгляд здійснюється згідно з правилами судового розгляду в суді першої інстанції з урахуванням особливостей, передбачених цією главою (частина перша статті 405 КПК України). Судовий розгляд має бути проведений і завершений протягом розумного строку (стаття 318 КПК України). Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для прийняття процесуальних рішень (частина перша статті 28 КПК України).
Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що зупинення провадження у справі призведе до тривалого перебування ОСОБА_2 у стані невизначеності щодо своєї долі, що не відповідає завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення.
Крім цього, провівши системний аналіз зазначених норм закону, апеляційний суд враховує, що ключовим при вирішенні питання зупинення судового провадження є не сама по собі відповідність фактичної ситуації одній з обставин, закріпленій у частині 1 статті 335 КПК України, а й те, що її існування призводить до об`єктивної неможливості обвинуваченого брати участь у судовому провадженні.
Неможливість брати участь у судовому засіданні під час судового провадження має бути пов`язана з незалежними від волі особи, яка притягується до відповідальності, обставинами.
Саме такого підходу стосовно підстав зупинення судового провадження дотримується й Велика Палата Верховного Суду у своїй ухвалу від 20 травня 2021 року у справі № 11-398сап20, де колегія суддів зазначила, що: (1) зупинення провадження по справі є тимчасовою перервою в провадженні, викликаною наявністю однієї з передбачених у законі обставин, які заважають здійснювати її розгляд; (2) для вирішення питання про зупинення провадження у справі суд у кожному випадку повинен з`ясовувати, чим обумовлюється неможливість розгляду справи.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 . 
Приймаючи рішення про доцільність зупинення провадження, апеляційний суд враховує те, що справа про адміністративне правопорушення може бути розглянута без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності у разі, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Крім того, відповідно до вимог частини 1 статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.
Частиною 2 цієї статті не передбачена обов`язкова участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності при розгляді справи про притягнення до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Водночас, суд апеляційної інстанції зауважує, що ОСОБА_2 в даній справі користується правовою допомогою захисника адвоката Мамай А. С. , який приймав участь в судовому засіданні в суді першої інстанції та в апеляційному суді, тим самим особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності скористалась представником своїх інтересів в суді апеляційної інстанції.
Листом Верховного суду до апеляційних та місцевих судів загальної юрисдикції від 04 грудня 2025 року №718/0/158-25 надано роз`яснення, що частиною четвертої статті 277 Кодексу про адміністративні правопорушення передбачені певні випадки зупинення розгляду справ про адміністративні правопорушення, однак зупинення розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, у зв`язку з перебуванням осіб, що притягуються до адміністративної відповідальності на військовій службі можливе лише після внесення змін до КУпАП.
З врахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення клопотання адвоката Мамай А. С. про зупинення провадження у справі і вважає за необхідне провести розгляд апеляційної скарги по суті.
Тому, заслухавши доповідь головуючого-судді щодо змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги, захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 адвоката Мамай А. С., який подану апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити, апеляційний суд дійшов наступних висновків.
У відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Апеляційний суд вважає, що розглядаючи дану справу, суддя суду першої інстанції вищезазначені вимоги дотримав у повному обсязі та дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, з врахуванням:
- протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 212457 від 04.01.2025 (а.с.1);
- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно якого в результаті огляду, проведеного поліцейським, у ОСОБА_2 виявлені ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає дійсності, порушення координації рухів (а.с.2); 
- акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого огляд на стан сп`яніння ОСОБА_2 не проводився (а.с.3)
- відеозапису із нагрудної камери працівника поліції, якою підтверджено відмову ОСОБА_2 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Вказані докази зібрані у передбаченому законом порядку, є належними та допустимими і ставити їх під сумнів в апеляційного суду підстави відсутні.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (частини 1, 2 статті 251 КУпАП).
Із долученого до протоколу про адміністративне правопорушення відеозапису нагрудної камери працівника поліції (а.с.6), чітко вбачається, як 04.01.2025 о 01 год. 52 хв. в районі дорожнього укріпленого контрольно-пропускного пункту в с. Верхнє Піщане, вул. Парнянська, 2 був зупинений транспортний засіб Toyota Hilux, н.з. НОМЕР_1 (обладнаний рулем з правої сторони), яким керував ОСОБА_2 . В ході спілкування поліцейського із водієм - ОСОБА_3 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини роту і цю ознаку називає поліцейський, що дало підставу для запропонування пройти йому огляд на стан алкогольного сп`яніння. При цьому були роз`яснені права та процедура проходження такого огляду та відповідальність за відмову його проходити тощо. ОСОБА_2 все було зрозуміло і він був відсторонений від керування т.з., після чого почав на неодноразове пропонування пройти огляд на стан сп`яніння ставити поліцейському свої умови його проходження, більш того у розмову втрутився пасажир (який сидів зліва на передньому пасажирському сидінні), який називав себе водієм (що спростовується відеозаписом), виражався нецезурною лайкою, вів себе зухвало з посадовими особами. В решті ОСОБА_2 як водій автомобіля категорично відмовився проходити медичний огляд на місці зупинки та в закладі охорони здоров`я у відповідності до пункту 2.5 ПДР України, яким передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
У суді інспектор 2 взводу 2 рота 1 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області, старший лейтенант поліції Тієчко О.С., який складав протокол про адміністративне правопорушення пояснив, що ніс службу на БП разом із працівниками інших підрозділів, в тому числі, військової служби правопорядку, ними був зупинений для перевірки документів водій транспортного засобу Toyota Hilux, номера на якому були іноземні, а тому і встановити не вдалося за можливе його власника, під керуванням ОСОБА_2 , у автомобілі також знаходився пасажир. В ході спілкування у ОСОБА_2 була млява мова, порушена координація рухів, поведінка не відповідала обстановці, бо він не розумів, що перед ним поліцейський під час виконання своїх службових обов`язків, не реагував на законні вимоги поліцейського, було чути запах алкоголю з порожнини рота. У зв`язку з цим було запропоновано пройти медичний огляд на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Alcotest Drager та ц медичному закладі, на що водій категорично відмовився. Йому були роз`яснені права, тобто процедура огляду була ним цілком дотримана. Також вказує, що чинне законодавство не розмежовує окремо адміністративну відповідальність за ст.130 КУпАП для цивільних осіб та військовослужбовців, було видано спільний наказ, за яким поліцейський уповноважений також складати протоколи про адміністративні правопорушення відносно військовослужбовців, більш того це питання врегульовано у ст.15 КУпАП.
Так, підстав не довіряти наданим поліцейським поясненням та доказам разом з протоколом в апеляційного суду немає. В той же час позицію сторони захисту суд розцінює як обраний спосіб захисту, є надуманими і заявлені із власних міркувань на користь ОСОБА_2 . 
Апеляційний суд вважає, що зафіксована на відеозаписі інформація є достатньою та об`єктивно підтверджує обставини, що мають значення для справи та узгоджуються з іншими наявними в матеріалах справи доказами.
Доводи апелянта про відсутність підстав для проведення огляду ОСОБА_2 на стан алкогольного сп`яніння, не заслуговують на увагу, так як вони спростовуються відеозаписом події, згідно яких у останнього були наявні ознаки алкогольного сп`яніння, які встановлені працівником поліції у відповідності до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Складання працівниками поліції направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння, після того, як останній відмовився слідувати до найближчого закладу охорони здоров`я для проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, не є підставою для визнання незаконними дій поліцейських, пов`язаних із виявленням та фіксуванням адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Посилання апелянта на ст. 266-1 КУпАП, Порядок направлення військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та проведення такого огляду, зважаючи, що ОСОБА_2 є військовослужбовцем, з приводу порушення порядку проведення огляду на стан сп`яніння стосовно військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, повинен проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів є необґрунтованими.
У даному випадку ОСОБА_2 не перебував у вказаних місцям, внаслідок чого, як водій транспортного засобу, повинен виконувати вимоги п. 2.5 ПДР України. 

З огляду на наведене, у цьому випадку ОСОБА_2 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, що не охоплюється порядком проведення огляду військовослужбовців Збройних Сил України, передбаченого ст. 266-1 КУпАП чи Закону України «Про Військову службу правопорядку у Збройних Силах України».
Стосовно доводу апеляційної скарги захисника Мамай А. С., що справа про адміністративне правопорушення розглянута неналежним судом з порушенням правил територіальної підсудності апеляційний суд зазначає, що рішенням Сумської міської ради від 31 серпня 2020 року № 7313-МР територія Піщанської сільської територіальної громади (сіл Піщане, Верхнє Піщане, Зарічне, Житейське, Кирияківщина, Трохименкове) віднесено до меж Ковпаківського району міста Суми.
З урахуванням викладеного, істотних порушень вимог КУпАП, які б могли стати безумовними підставами для скасування оскаржуваної постанови суду, під час розгляду даних матеріалів судом першої інстанції, апеляційний суд не вбачає.
Таким чином, із врахуванням наявних в матеріалах справи доказів, яким була надана належна правова оцінка, суддя вірно встановив в діях ОСОБА_2 ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а доказів на спростування таких висновків під час апеляційного розгляду здобуто не було.
Вказана справа про адміністративне правопорушення була розглянута суддею суду першої повно, всебічно, об`єктивно і будь-яких порушень, при цьому, апеляційним судом не встановлено.
Вирішуючи питання про визначення відносно ОСОБА_2 адміністративного стягнення, слід зазначити, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, вказано, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.
Враховуючи вищезазначене, всупереч доводам апеляційної скарги, апеляційний суд вважає оскаржуване рішення законним, обґрунтованим та вмотивованим, не вбачає підстав для його скасування, а тому, оскаржувану постанову судді слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні клопотаннь адвоката Мамай А. С. про закриття адміністративного провадження з підстав передбачених п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, та про зупинення провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 08 липня 2025 року, якою ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. із позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 адвоката Мамай А. С. на цю постанову - без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя Сумського апеляційного суду	Філонова Ю. О.