ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2026 року 
м. Київ
cправа № 908/38/24 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Баранця О. М. - головуючого, Бакуліної С. В., Кролевець О. А.,
за участю секретаря судового засідання Долгополової Ю. А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом»
на рішення Господарського суду Запорізької області
у складі судді Азізбекян Т.А.
від 06.05.2024
та на постанову Центрального апеляційного господарського суду
у складі колегії суддів: Дарміна М.О., Чус О.В., Кощеєва І.М.
від 21.11.2024 
у справі за позовом першого заступника керівника Василівської окружної прокуратури Запорізької області в інтересах Східного офісу Держаудитслужби в особі Управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області 
до 1) Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом»;
2) Товариства з обмеженою відповідальністю «НВФ Пром -Пак»
про визнання недійсним договору,
за участю:
прокурора: Єреп В.В.,
представників учасників справи:
від позивача: не з`явилися,
від відповідача-1: Балацький Я.А.,
від відповідача-2: не з`явилися.

ВСТАНОВИВ:
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
У січні 2024 року перший заступник керівника Василівської окружної прокуратури Запорізької області в інтересах держави в особі Східного офісу Держаудитслужби в особі Управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області звернувся до Господарського суду Запорізької області з позовом до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» та Товариства з обмеженою відповідальністю «НВФ Пром - Пак» про визнання недійсним договору поставки товару від 22.11.2017 року № 689(3) 17УК/53-121-01-17-05692; стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «НВФ Пром - Пак» на користь Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електростанція» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» - 14 549 993,64 грн, а з Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електростанція» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», одержаних ним за рішенням суду - 14 549 993,64 грн - в дохід держави.
Позов обґрунтовано тим, що договір, укладений за підсумками тендера, результати якого спотворено антиконкурентними узгодженими діями всіх його учасників, а тому підлягає визнанню недійсним як такий, що завідомо суперечить інтересам держави та суспільства, за умислом зі сторони ТОВ «НВФ Пром - Пак», на підставі статей 203, 215 та 228 Цивільного кодексу України.
Короткий виклад обставин справи, встановлених судами попередніх інстанцій
Відокремленим підрозділом «Запорізька атомна електростанція» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (далі - ВП «Запорізька АЕС» ДП НАЕК «Енергоатом», замовник) розміщено оголошення про проведення відкритих торгів UA- 2017-08-14-000046-а, предмет закупівлі - протигази, коди відповідних класифікаторів предмета закупівлі - ДК 021:2015: 35810000-5 - Індивідуальне обмундирування: 35810000-5, кількість - 3695 штук, строк поставки товарів 01 листопада 2017 року - 29 грудня 2017 року.
Розмір бюджетного призначення за кошторисом або очікувана вартість предмета закупівлі - 12 175 025,00 грн.
Тендерна документація № 83/1/17/49 на закупівлю товарів код ДК 021:2015 - 35810000-5 Індивідуальне обмундирування (протигази), затверджена рішенням тендерного комітету від 10 серпня 2017 року.
За формою реєстру отриманих тендерних пропозицій учасниками тендеру є юридичні особи: - Товариство з обмеженою відповідальністю «НВФ Пром-ПАК» (код ЄДРПОУ 40637367), дата подання тендерної пропозиції - 14 вересня 2017 року); - ТОВ «Запорожметалресурс» (код ЄДРПОУ 40898748), дата подання тендерної пропозиції - 14 вересня 2017 року).
За формою протоколу розкриття тендерних пропозицій датою 01 листопада 2017 року, встановлена відповідність кваліфікаційним критеріям в тендерній документації та відсутні підстави для відмови, установлені статтею 17 Закону України «Про публічні закупівлі» учаснику - Товариство з обмеженою відповідальністю «НВФ Пром -ПАК».
Інформація щодо ціни тендерної пропозиції після закінчення аукціону - 12 125 025,00 грн.
Згідно з витягом з Протоколу засідання тендерного комітету Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електростанція» від 02.11.2017 відповідно до результатів аукціону вирішили визнати переможцем торгів на закупівлю товару: код ДК 021:2015 - 35810000-5 Індивідуальне обмундирування (протигази), ТОВ «НВФ Пром- ПАК»; укласти договір на закупівлю товару.
За результатами тендеру сформовано повідомлення про намір укласти договір з ТОВ «НВФ Пром - ПАК», ціна пропозиції - 12 125 025,00 грн. 
Між Товариством з обмеженою відповідальністю «НВФ Пром - ПАК» (постачальник) та Державним підприємством «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (покупець) в особі заступника генерального директора із забезпечення виробництва ВП «Запорізька АЕС», який діє на підставі довіреності б/н від 15.11.2017 року, укладений договір поставки продукції № 689(3) 17УК від 07.11.2017 року (№ 53-121-01-17-05692 від 22.11.2017), відповідно до предмету якого постачальник зобов`язується поставити, а покупець прийняти та оплатити продукцію згідно з специфікацією: - код УКТ ЗЕД - 6307 ; - найменування - протигаз МТ - 213/2У з ФП-5; - кількість - 3695; - ціна без ПДВ - 3 281,46 грн; - сума без ПДВ - 12 125 025,00 грн, а з урахуванням ПДВ - 14 550 030,00 грн.
Зі змісту договору поставки слідує, що документ підписаний уповноваженими представниками товариства та державного підприємства та скріплений печатками юридичних осіб.
Сторонами за основним договором поставки підписані додаткові угоди № 1 від 16.11.2017 та № 2 від 23.02.2018, якими внесені зміни в пункт 1.1, 1.4, 1.3 договору поставки продукції № 689 (3) 17 УК від 07.11.2017 року, а саме: - код УКТ ЗЕД 9020000000, протигаз ГП-9 , складові: панорамна маска СМ-6, фільтр 3/Sl 2B2E2K2HgSXP3DR, сумка; кількість - 3695, ціна - 3281,46 грн, сума - 12 124 994,70 грн без ПДВ; - пункт 1.4 викласти в наступній редакції - Виробник ТОВ «НВП Захист України»; - строк поставки товару - 31 березня 2018 року.
Інформація по технічним параметрам продукції та виробнику продукції, відмінна в договорі про поставку продукції № 689 (3) 17УК від 07.11.2017 та додатковій угоді № 1 від 16.11.2017.
15 липня 2021 року у справі № 02/20-18/54/41-20 Антимонопольним комітетом України прийнято Рішення тимчасової адміністративної колегії № 76-р/тк «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу».
Тимчасовою адміністративною колегією Антимонопольного комітету України розглянуто справу № 02/20 - 18/54/41-20, розпочату за ознаками вчинення ТОВ «Запорожметалресурс» і ТОВ «НВФ Пром - ПАК» порушень законодавства про захист економічної конкуренції, передбачених пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини другої статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів на закупівлю: код ДК 021: 2015: 35810000-5 - Індивідуальне обмундирування (протигази) (оголошення про проведення процедури закупівлі розміщено на вебпорталі Уповноваженого органу з питань закупівель).
В розділі 4 Рішення тимчасової адміністративної колегії № 76-р/тк «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» зазначено, що ТОВ «Запорожметалресурс» і ТОВ «НВФ Пром - ПАК», як окремі суб`єкти господарювання, які мають на меті одержання прибутку, під час участі у процедурах закупівель мають діяти самостійно з метою здобуття переваг над іншими суб`єктами господарювання завдяки власним досягненням.
За висновками комісії, аналіз змісту матеріалів торгів та отриманої інформації свідчить про узгодженість поведінки відповідачів (у справі № 02/20-18/54/41-20) під час підготовки та участі в торгах 1-4, що підтверджується таким: 
- представлення інтересів відповідачів у банківських установах однією і тією ж особою; - подання податкової звітності з однієї і тієї ж електронної поштової скриньки; 
- використання відповідачами спільних засобів зв`язку;
- використання однакових ІР - адрес під час участі в торгах 1-4 та в господарській діяльності; - надання зворотної фінансової допомоги;
-забезпечення участі ТОВ «Запорожметалресурс» в торгах 1-4 з боку ТОВ «НВФ Пром - ПАК»; 
- синхронність дій під час підготовки конкурсних пропозицій та участі в торгах;
- спільні дії відповідачів з отримання повноважень виробника представляти його інтереси на торгах 3; - аналіз цінової поведінки відповідачів під час участі в торгах 3; 
- схожість в оформленні відповідачами тендерних пропозицій на торги 1-4.
За остаточними висновками тимчасової адміністративної колегії, доказами, зібраними у справі № 02/20-18/54/41-20, доводиться вчинення ТОВ «Запорожметалресурс» і ТОВ «НВФ Пром - ПАК» антиконкурентних узгоджених дій, шляхом спотворення результатів торгів (тендеру), проведених Відокремленим підрозділом «Запорізька атомна електрична станція» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», визнано, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Запорожметалресурс» і Товариство з обмеженою відповідальністю «НВФ Пром - ПАК» вчинили порушення, передбачене пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини другої статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, шляхом спотворення результатів торгів (тендеру), проведених ВП «Запорізька атомна електрична станція» ДП «НАЕК «Енергоатом», на закупівлю: код ДК 021: 2015: 35810000-5 - Індивідуальне обмундирування (протигази) (оголошення про проведення процедури закупівлі розміщено на вебпорталі Уповноваженого органу з питань закупівель).
Згідно зі звітом про результати проведення процедури закупівлі UA-2017-08-14-000046-а від 24 листопада 2017 року (протигази), пропозиція ТОВ «НПП «Захист України» - не відповідає вимогам тендерної документації, а саме: технічні характеристики товару не відповідають вимогам додатку № 1 «Специфікація» до тендерної документації.

Короткий зміст рішення та постанови судів попередніх інстанцій
Рішенням Господарського суду Запорізької області від 06.05.2024, залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 21.11.2024, у справі №908/38/24 позовні вимоги Першого заступника керівника Василівської окружної прокуратури Запорізької області в інтересах держави в особі Східного офісу Держаудитслужби в особі Управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області задоволені в повному обсязі. 
Визнано недійсним договір поставки товару від 22.11.2017 року № 689 (3) 17УК/53-121-01-17-05692, укладений між Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" та Товариством з обмеженою відповідальністю "НВФ Пром - Пак".
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "НВФ Пром - Пак" на користь Акціонерного товариства Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" грошові кошти у розмірі - 14 549 993,64 грн, одержані за договором поставки товару від 22.11.2017 року № 689 (3) 17 УК /53-121-01-17-05692, а з Акціонерного товариства Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція", одержані ним за цим рішенням кошти - 14 549 993,64 грн стягнуто в дохід держави.
Судові рішення мотивовані тим, що ТОВ «НВФ Пром - Пак», маючи намір щодо отримання незаконного права на укладення договору з метою одержання прибутку, порушуючи інтереси держави та суспільств, а також інших учасників господарських відносин, усвідомлюючи протиправність таких дій, їх суперечність інтересам держави та суспільства, прагнучи та свідомо допускаючи настання протиправних наслідків, прийняло участь у проведенні конкурентної процедури закупівлі, порушивши принцип змагальності, конкурентності, внаслідок чого отримало кошти - 14 549 993,64 грн. Договір, укладений за підсумками тендера, результати якого спотворено антиконкурентними узгодженими діями всіх його учасників, підлягає визнанню недійсним як такий, що завідомо суперечить інтересам держави та суспільства, за умислом зі сторони ТОВ «НВФ Пром - Пак», на підставі статей 203, 215 та 228 Цивільного кодексу України.
Дії прокуратури в частині строку подання позову до суду відповідають встановленим термінам позовної давності. Про факт вчинення ТОВ «НВФ Пром - Пак» антиконкурентних узгоджених дій у вигляді спотворення результатів тендера, проведеного ВП «Запорізька АЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом», прокуратурі стало відомо з рішення тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України від 15.07.2021 року № 76-р/тк у справі № 02/20-18/54/41-20.
Короткий зміст вимог касаційної скарги та аргументи учасників справи
Акціонерне товариство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Запорізької області від 06.05.2024 та на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 21.11.2024 у справі № 908/38/24 в частині задоволення позовних вимог про визнання договору поставки товару недійсним, у якій просило їх скасувати в частині визнання договору поставки товару недійсним. Ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в частині визнання договору поставки товару недійсним.
Касаційна скарга подана на підставі пунктів 1, 2 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.
В обґрунтування підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України відповідач-1 вказав на неврахування висновків Верховного Суду, а саме:
- викладених у пункті 88 постанови Верховного Суду від 18.01.2024 у справі № 910/114/19 де визначено, що правопорушення у сфері антимонопольного законодавства, не тягне автоматично недійсність укладеної за результатом проведеної процедури закупівлі угоди;
- викладених у постанові Верховного Суду від 29.08.2023 у справі №910/5958/20 відповідно до яких особа, яка звертається до суду з позовом про визнання недійсним договору, повинна довести конкретні факти порушення її майнових прав та інтересів, а саме має довести, що її права та законні інтереси безпосередньо порушені оспорюваним договором і в результаті визнання його недійсним майнові права заінтересованої особи буде захищено та відновлено;
- у постанові Верховного суду від 20.10.2021 у справі № 910/4089/20 визначено, що ознаками недійсного господарського правочину, що суперечить інтересам держави і суспільства, є спрямованість цього правочину на порушення правового господарського порядку та наявність умислу (наміру) його сторін, які усвідомлювали або повинні були усвідомлювати протиправність укладеного договору. Отже, наполягаючи на задоволенні позову, з урахуванням принципу змагальності сторін господарського процесу, Позивач (Прокурор) повинен був довести спрямованість оспорюваного правочину на порушення правового господарського порядку, наявність наміру (умислу) у сторін на настання протиправних наслідків, а також те, що мета правочину, а саме його кінцевий результат, завідомо суперечить інтересам держави та суспільства;
- у постанові Верховного Суду від 17.08.2023 по справі № 904/3100/21 визначено, що зміст частини 1-3 статті 228 ЦК України свідчить про те, що законодавець відокремив порушення публічного порядку від інших підстав нікчемності правочинів та передбачив наявність умислу сторін (сторони) на незаконний результат, а також суперечність його публічно-правовим актам держави;
- у постанові Верховного Суду від 14.09.2021 у справі № 905/1870/20, п.43-50, зі змісту заявленого позову вбачається, що його подано на захист порушених, матеріальних інтересів держави, а отже, задоволенню такого позову мало б передувати доведення прокурором щонайменше суми збитків, понесених державою внаслідок укладення правочину на визначених сторонами умовах, та встановлення їх невигідності для держави;
- у постанові Верховного Суду від 07.11.2024 у справі № 910/7318/24 зазначено, що при вирішенні спору по суті справи необхідно здійснити, зокрема оцінити та встановити судом склад цивільного правопорушення як в діях відповідача-1 так і в діях відповідача-2, наявність підстав та умов цивільно-правової відповідальності кожного з відповідачів у спірних правовідносинах відповідно до підстав заявленого позову, зокрема, з огляду на те, що застосування частини третьої статті 228 ЦК України безпосередньо залежить від встановлення обставин наявності умислу в обох відповідачів, або лише в одного з них, що відповідно входить до предмета доказування у цій справі;
- у пункті 50 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц, відповідно яких оскільки повноваження органів влади, зокрема і щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, суд згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень органів влади здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.
Щодо необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, зазначив, що апеляційний господарський суд у справі № 908/38/24, застосував висновки, викладені Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду України у справі № 914/1507/23, про те, що встановлене в установленому порядку порушення законодавства про захист економічної конкуренції є підставою для визнання недійсним договору, укладеного з переможцем закупівлі, відповідно до частини третьої статті 228 ЦК України; а також про наявність підстав для застосування правових наслідків, передбачених частиною третьою статті 228 ЦК України, у разі визнання недійсним правочину, вчиненого з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства.
Однак, у справі № 922/3456/23 колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про наявність підстав для відступу від висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 17.10.2024 у cправі №914/1507/23, про те, що встановлене в установленому порядку порушення законодавства про захист економічної конкуренції є підставою для визнання недійсним договору, укладеного з переможцем закупівлі, відповідно до частини третьої статті 228 ЦК України; а також про наявність підстав для застосування правових наслідків, передбачених частиною третьою статті 228 ЦК України, у разі визнання недійсним правочину, вчиненого з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства.
Тому обґрунтованою є необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та фактично застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні стосовно того, що встановлене в установленому порядку порушення законодавства про захист економічної конкуренції є підставою для визнання недійсним договору, укладеного з переможцем закупівлі, відповідно до частини третьої статті 228 ЦК України; а також про наявність підстав для застосування правових наслідків, передбачених частиною третьою статті 228 ЦК України, у разі визнання недійсним правочину, вчиненого з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства.
Прокурор подав відзив на касаційну скаргу, у якому просив залишити її без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій залишити без змін. Зазначив, що Верховний Суд неодноразово формував висновок згідно з яким Державна аудиторська служба України є органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у подібних правовідносинах.
Переглядаючи справу № 914/1507/23 за позовом першого заступника керівника Золочівської окружної прокуратури Львівської області в інтересах держави в особі Північного офісу Держаудитслужби до АТ «Українська залізниця» в особі Філії «Центр забезпечення виробництва» та ТОВ «НВП «Мастак» у подібних правовідносинах, Верховний Суд у постанові 17.10.2024 прийшов до висновку, що «позовна вимога прокурора в інтересах держави в особі позивача про стягнення в кінцевому результаті 2 138 079,60 грн до бюджету підлягає задоволенню». Аналогічним чином, залишаючи без змін рішення Господарського суду Луганської області від 10.09.2024 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 10.09.2024, Касаційний господарський суд у постанові від 10.12.2024 у справі № 913/14/24 погодився з правомірністю звернення прокурора на захист інтересів держави в особі Північно-східного офісу Держаудитслужби.
Вважає, що судами у справі № 908/38/24 обґрунтовано задоволено позов прокурора в інтересах держави в особі Східного офісу Держаудитслужби в особі Управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області.
Позивач у наданих до справи поясненнях зазначив, що підставою для подачі позову є результат перевірок/досліджень, проведених органами прокуратури в межах наданих Законом України «Про прокуратуру» повноважень, а не результати державного фінансового контролю органів Держаудитслужби.
Відповідач-2 правом подати відзив на касаційну скаргу не скористався, що не перешкоджає касаційному перегляду постановлених у справі рішень.
Клопотання.
Заступником керівника Запорізької обласної прокуратури 03.02.2026 та 17.06.2026 подані клопотання про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, вирішення яких буде здійснене під час розгляду справи по суті.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції
Відповідно до частини першої статті 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій
Спірним у цій справі є питання наявності правових підстав для визнання недійсним договору поставки товару від 22.11.2017 року № 689(3) 17УК/53-121-01-17-05692; укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «НВФ Пром - Пак» та Відокремленим підрозділом «Запорізька атомна електростанція» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» за результатами процедури публічних закупівель, з підстав вчинення учасниками публічної закупівлі антиконкурентних узгоджених дій, що призвели до спотворення результатів тендеру. Правовою підставою позову прокурором визначено порушення статей 203, 215 та 228 Цивільного кодексу України.
Суд першої інстанції погодився з доводами прокурора та дійшов висновку про те, що рішенням тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України від 15.07.2021 року № 76-р/тк у справі № 02/20 18/54/41-20 підтверджено, що дії ТОВ «НВФ Пром-ПАК» спрямовані на порушення встановленого господарського порядку з метою одержання права на укладання договору не на конкурентних засадах, при наявності умислу на вчинення правочину, який завідомо суперечить інтересам держави та суспільства.
Оскільки придбання ВП «Запорізька АЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом» обмундирування відбулося за відсутності конкуренції та при формальному створенні учасниками цього тендера її видимості, тому договір, укладений за підсумками тендера, результати якого спотворено антиконкурентними узгодженими діями всіх його учасників, підлягає визнанню недійсним як такий, що завідомо суперечить інтересам держави та суспільства, за умислом зі сторони ТОВ «НВФ Пром ПАК», на підставі статей 203, 215 та 228 Цивільного кодексу України.
Також встановивши, що при укладенні та виконанні договору поставки продукції № 689 (3) 17 УК від 07.11.2017, тільки одна сторона за цим договором діяла з умислом та метою, яка суперечить інтересам держави і суспільства - ТОВ «НВФ Пром ПАК», одержані ним кошти в розмірі 14 549 993, 64 грн повинні бути повернуті іншій стороні договору, а отримані нею за рішенням суду кошти стягнуті в дохід держави.
ВП «Запорізька АЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом» оскаржило рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку виключно в частині задоволення позову про визнання недійсним договору поставки продукції № 689 (3) 17 УК від 07.11.2017. В частині застосування судом наслідків недійсності правочину рішення суду першої інстанції не оскаржувалося.
Центральний апеляційний господарський суд постановою від 21.11.2024 рішення місцевого господарського суду залишив без змін. Зазначив, що прокурором пред`явлено цей позов з приводу вчинення ТОВ «НВФ «Пром - ПАК» та ТОВ «Запорожметалресурс» антиконкурентних узгоджених дій, що спотворили результат публічної закупівлі, тобто порушення, передбаченого п. 4 ч. 2 ст. 6 та п. 1 ст. 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції".
Ознаками недійсного господарського договору, що суперечить інтересам держави і суспільства, є спрямованість цього правочину на порушення правового господарського порядку та наявність умислу (наміру) його сторін, які усвідомлювали або повинні були усвідомлювати протиправність укладеного договору. Метою такого правочину є його кінцевий результат, якого бажають досягти сторони. Мета завідомо суперечить інтересам держави та суспільства.
Держава взяла на себе обов`язок відповідно до ст. 4 Закону України "Про захист економічної конкуренції" здійснювати заходи щодо демонополізації економіки, фінансової, матеріально-технічної, інформаційної, консультативної та іншої підтримки суб`єктів господарювання, які сприяють розвитку конкуренції.
Таким чином, прийняття та дотримання законодавства про боротьбу з недобросовісною конкуренцією, зокрема, у сфері публічних закупівель та закупівель, які прирівнюються до державних, відповідає інтересам держави і суспільства.
У цій справі в результаті вчинення ТОВ «Запорожметалресурс» та ТОВ «НВФ «Пром - ПАК» антиконкурентних узгоджених дій, змагання між вказаними суб`єктами господарювання під час підготовки та участі в торгах не відбувалося, тобто суб`єкти господарювання не намагалися здобути завдяки власним досягненням переваги перед іншими учасниками торгів.
Завідомо суперечлива мета дій ТОВ «НВФ «Пром - ПАК» полягала у тому, щоб уникнути встановлених Законом України "Про публічні закупівлі" обмежень, протиправно усунути конкуренцію під час проведення публічної закупівлі, нівелювати ефективність її результатів, у незаконний спосіб одержати право на укладення спірного договору не на конкурентних засадах.
Неправомірна поведінка ТОВ «НВФ «Пром - ПАК», що мала місце на стадії проведення процедури закупівлі та прийняття рішення тендерного комітету, не може мати правомірного наслідку - укладення договору.
ВП «Запорізька АЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом» подав касаційну скаргу на рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції, у якій скаржник просив скасувати рішення судів попередніх інстанцій в частині визнання договору поставки товару недійсним. Ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в частині визнання договору поставки товару недійсним. 
Судові рішення в частині застосування наслідків недійсності договору, в результаті чого стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «НВФ Пром ПАК» (код ЄДРПОУ 40637367, проспект Соборний,158, місто Запоріжжя, 69057) на користь Акціонерного товариства Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (вулиця Назарівська,3, місто Київ, 01032, код ЄДРПОУ 24584661) в особі Відокремленого підрозділу « Запорізька атомна електрична станція» (код ЄДРПОУ 19355964, вулиця Промислова,133, місто Енергодар, Запорізька область, 71503) грошові кошти у розмірі 14 549 993,64 грн ( Чотирнадцять мільйонів п`ятсот сорок дев`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто три гривні) 64 коп., одержані за договором поставки товару від 22.11.2017 року № 689 (3) 17 УК /53-121-01-17-05692, а з Акціонерного товариства Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція», одержані ним за цим рішенням кошти 14 549 993, 64 грн (Чотирнадцять мільйонів п`ятсот сорок дев`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто три гривні) 64 коп. стягнуто в дохід держави, скаржником не оскаржуються. 
Враховуючи, що в частині застосування наслідків недійсності правочину, рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржувалося, касаційна скарга відповідачем-1 подана на рішення судів попередніх інстанцій лише в частині визнання договору поставки товару недійсним, у Верховного Суду відсутні правові підстави для здійснення касаційного перегляду рішення суду першої інстанції та постанови апеляційного господарського суду повністю. Враховуючи викладене, відкрите у справі № 908/38/24 касаційне провадження в частині рішення судів попередніх інстанцій про застосування наслідків недійсності правочину підлягає закриттю.
Подібних висновків дійшов Верховний Суд в постановах від 28.08.2020 у справі № 922/2081/19, від 16.12.2021 у справі № 922/3414/19, від 11.05.2023 у справі № 921/477/20, від 13.12.2023 у справі № 910/15316/21.
Щодо доводів скаржника про наявність підстав для скасування рішення місцевого господарського суду та постанови апеляційного господарського суду в частині визнання договору поставки товару недійсним, то вони є обґрунтованими, з огляду на таке.
У цій справі прокурором підставою для визнання недійсним договору визначено частину третю статті 228 ЦК України, що обґрунтовано укладенням його з порушенням учасником закупівлі законодавства про захист економічної конкуренції.
Відповідач-1 у касаційній скарзі зазначив, що апеляційний господарський суд у справі № 908/38/24, застосував висновки, викладені Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду України у справі № 914/1507/23, про те, що встановлене в установленому порядку порушення законодавства про захист економічної конкуренції є підставою для визнання недійсним договору, укладеного з переможцем закупівлі, відповідно до частини третьої статті 228 ЦК України; а також про наявність підстав для застосування правових наслідків, передбачених частиною третьою статті 228 ЦК України, у разі визнання недійсним правочину, вчиненого з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства. 
Однак, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду за результатами розгляду справи № 922/3456/23 у подібних правовідносинах дійшов висновку про необхідність її передачі на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду для відступу від висновків, викладених у постанові від 17.10.2024 у справі №914/1507/23 та вирішення питання чи підлягає застосуванню до спірних відносин ч.3 ст.228 ЦК України, тобто чи є укладений правочин (договір на закупівлю світильників та освітлюваної арматури), таким що не відповідає інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, та вчиненим з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, за умови вчинення стороною правочину антиконкурентних узгоджених дій, за які чинним законодавством передбачена відповідальність у вигляді штрафу (п.1 ст.50, ст.52 Закону України "Про захист економічної конкуренції").
Провадження у справі № 908/38/24 зупинялося до розгляду Верховним Судом справи № 922/3456/23.
У постанові від 19.12.2025 у справі № 922/3456/23 Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду уточнив висновки, що містяться у постановах від 13.11.2024 у справі №911/934/23, від 17.10.2024 у справі №914/1507/23, а також інших постановах Верховного Суду щодо застосування ч.3 ст.228 ЦК України, таким чином: 
При визначенні підстав для застосування ч.3 ст.228 ЦК України, яка містить санкцію конфіскаційного характеру, не властиву нормам цивільного законодавства, і яка несе в собі високі ризики втручання держави в право власності приватних осіб, суд має враховувати критерії, визначені ЄСПЛ, щодо пропорційності покарання (конфіскації без вироку суду) та можливості обрання менш обтяжливого заходу для винної сторони правочину (двосторонньої реституції, стягнення збитків, штрафу тощо).
Ця стаття може застосовуватися у виключних випадках порушення інтересів держави та суспільства, які, зокрема, можуть мати місце при вчинені особою кримінального злочину (тобто, за наявності обвинувального вироку суду, що набрав законної сили), або дій, якими державі та суспільству завдані значні збитки, а винна особа відповідно незаконно, безпідставно збагатилася (на суму, співставну із вартістю того, що стягується на користь держави, для дотримання принципу пропорційності втручання). Ця норма не може бути застосована у випадку порушення суб`єктом господарювання будь-яких норм чинного законодавства, яке регулює господарську діяльність, зокрема законодавства про захист конкуренції.
Відтак, Об`єднана палата у справі № 922/3456/23 дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог прокурора про визнання недійсним договору про закупівлю товарів на підставі ч.3 ст.228 Цивільного кодексу України та про стягнення з ПП "ЛСВ Моноліт" на користь СКП "Харківзеленбуд" 2 370 000 грн, а з СКП "Харківзеленбуд" одержаних ним за рішенням суду 2 370 000 грн в дохід держави.
Оскаржені у цій справі № 908/38/24 рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції в частині задоволення вимог прокурора про визнання недійсним договору про закупівлю мотивовані тим, що як свідчать матеріали рішення тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України, тендер відбувся за участю трьох учасників: ТОВ «Запорожметалресурс», ТОВ «НВФ Пром - ПАК» та ТОВ «НВП Захист України» Пропозиція останнього не відповідала вимогам тендерної документації. Під час проведення процедури закупівлі ТОВ «Запорожметалресурс» і ТОВ «НВФ Пром ПАК» вчинили порушення законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді антиконкурентних узгоджених між собою дій, що стосуються спотворення результатів тендера.
На переконання судів попередніх інстанцій в результаті вчинення учасниками тендеру антиконкурентних узгоджених між собою дій, придбання ВП «Запорізька АЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом» обмундирування відбулося за відсутності конкуренції та при формальному створенні учасниками цього тендера її видимості.
Це стало підставою для висновку судів попередніх інстанцій про те, що договір, укладений за підсумками тендера, результати якого спотворено антиконкурентними узгодженими діями всіх його учасників, підлягає визнанню недійсним як такий, що завідомо суперечить інтересам держави та суспільства, за умислом зі сторони ТОВ «НВФ Пром ПАК», на підставі статей 203, 215 та 228 Цивільного кодексу України.
Такі висновки судів попередніх інстанцій суперечать висновку, сформованому у постанові від 20.03.2019 у справі №922/1391/18, у якій Верховний Суд вказав, що здійснивши правовий аналіз ч.3 ст.228 ЦК можна дійти висновку, що ознаками недійсного господарського договору, що суперечить інтересам держави і суспільства, є спрямованість цього правочину на порушення правового господарського порядку та наявність умислу (наміру) його сторін, які усвідомлювали або повинні були усвідомлювати протиправність укладеного договору. Метою такого правочину є його кінцевий результат, якого бажають досягти сторони. Мета завідомо суперечить інтересам держави та суспільства. 
Отже, для застосування приписів ч.3 ст.228 ЦК України прокурор мав довести, що сам правочин за своєю суттю є протиправним, спрямованим на порушення інтересів держави та суспільства.
Втім, прокурор цього не доводив, стверджував лише про порушення правил конкуренції, які мали місце під час проведення закупівлі. Інших передбачених законом підстав для визнання недійсним спірного договору про закупівлю товару прокурором не наведено, та судами попередніх інстанцій у справі № 908/38/24 не встановлено. 
Антиконкурентна поведінка спрямована на спотворення конкуренції між учасниками торгів, не завжди має за мету завдати шкоди державі чи підривати її інтереси. Тому така поведінка сама по собі не трансформує правочин у такий, що суперечить інтересам держави та суспільства у значенні ч.3 ст.228 ЦК України. 
Прокурор не довів, що внаслідок укладення правочину держава понесла майнову шкоду, переплатила кошти або отримала товар/роботу неналежної якості. За цих умов відсутній причинно-наслідковий зв`язок між порушенням конкуренції та погіршенням майнового становища держави, що виключає можливість кваліфікації правочину як такого, що вчинений з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства.
Верховний Суд не бере до уваги посилання відповідача-1 в касаційні скарзі на неврахування судами попередніх інстанцій висновків Верховного Суду щодо застосування статті 228 Цивільного кодексу України, викладених у постановах Верховного Суду від 18.01.2024 у справі № 910/114/19, від 29.08.2023 у справі №910/5958/20, від 20.10.2021 у справі № 910/4089/20, від 17.08.2023 по справі №904/3100/21, від 14.09.2021 у справі № 905/1870/20, від 07.11.2024 у справі №910/7318/24, від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц, з огляду на існування останніх сформованих об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 19.12.2025 у справі № 922/3456/23 висновків щодо застосування цієї норми права, до якої зупинялося провадження у цій справі № 908/38/24.
Отже, касаційна скарга відповідача-1 є обґрунтованою, рішення судів попередніх інстанцій в частині задоволення позову визнання недійсним договору поставки товару від 22.11.2017 року № 689 (3) 17 УК /53-121-01-17-05692, укладеного між Державним підприємством «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» та Товариством з обмеженою відповідальністю «НВФ Пром ПАК» підлягають скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в позові в цій частині, в іншій частині судові рішення скаржником в касаційному порядку не оскаржуються.
Розгляд клопотань.
Щодо клопотань прокурора про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, то вони задоволенню не підлягають, з огляду на таке.
У клопотанні від 03.02.2026 підставою для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду прокурор зазначив частину 3 статті 302 Господарського процесуального кодексу України. 
Обґрунтовуючи клопотання прокурор вказує, на те, що провадження у справі № 908/38/24 було зупинено до закінчення перегляду в касаційному порядку об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи № 922/3456/23.
Постановою Верховного Суду від 19.12.2025 у цій справі уточнено висновки, що містяться у постановах від 13.11.2024 у справі № 911/934/23 та від 17.10.2024 у справі № 914/1507/23, а також інших постановах колегій суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду щодо застосування ч. 3 ст. 228 ЦК України.
Прокурор не погоджується з наданими об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі № 922/3456/23 висновками щодо застосування приписів частини третьої статті 228 ЦК України, вважає що вони сформовані всупереч приписам процесуального законодавства та прямо суперечать змісту частини третьої статті 228 ЦК України. 
Вважає, що приймаючи до розгляду вказану справу № 922/3456/23, Верховний Суд в ухвалі від 20.12.2024, так і у подальшому у постанові від 19.12.2025 не навів жодної підстави (зміна законодавства; ухвалення рішення Конституційним Судом України або ж винесення рішення ЄСПЛ, висновки якого мають бути враховані національними судами; зміни у правозастосуванні, зумовлені розширенням сфери застосування певного принципу права або ж зміною доктринальних підходів до вирішення питань тощо) для відступлення від висновку щодо застосування частини третьої статті 228 ЦК України у подібних правовідносинах. Як наслідок, поза процесуальним законодавством, усупереч частині другій статті 302 ГПК України, уточнив, а не відступив від висновків, що містяться у постановах від 13.11.2024 у справі № 911/934/23, від 17.10.2024 у справі № 914/1507/23, а також інших постановах колегій суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду щодо застосування частини третьої статті 228 ЦК України.
Формуючи висновок про недопустимість застосування приписів частини третьої статті 228 ЦК України у випадку порушення суб`єктом господарювання будь-яких норм чинного законодавства, яке регулює господарську діяльність, фактично створив умови, за яких ця норма законодавства взагалі не підлягає застосовуванню.
Такий категоричний висновок Об`єднаної палати щодо «невластивості цивільному законодавству» приписів частини третьої статті 228 ЦК України суперечить вже існуючій позиції Великої Палати Верховного Суду, що викладена у справах № 420/12471/22 та № 924/971/23, яка визнала обґрунтованим застосування до цивільних правовідносин, у тому числі щодо суб`єктів господарювання, приписів статті 228 ЦК України.
Таким чином вважає, що наявні підстави відступити від висновку Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладеного у постанові від 19.12.2025 у справі № 922/3456/23, про те, що встановлене в установленому порядку порушення принципів державних закупівель, які регулюються acquis ЄС у сфері державних закупівель, зокрема, прозорості та пропорційності, а також принцип добросовісної конкуренції учасників закупівлі, закріплений у статті 3 Закону України «Про публічні закупівлі», є підставою для визнання недійсним договору про закупівлю із застосуванням правових наслідків, передбачених частиною третьою статті 228 ЦК України.
А також від висновку про те, що «Ця стаття може застосовуватися у виключних випадках порушення інтересів держави та суспільства, які, зокрема, можуть мати місце при вчинені особою кримінального злочину (тобто, за наявності обвинувального вироку суду, що набрав законної сили)...».
Просив з огляду на вищевикладені вади постанови Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.12.2025 у справі № 922/3456/23, з метою забезпечення сталості та єдності судової практики, однакового захисту прав та інтересів у справах подібної категорії щодо застосування приписів частини третьої статті 228 ЦК України, де постановлені остаточні рішення, передати справу № 908/38/24 на розгляд Великої Палати Верховного Суду.
Відповідно до частини 3 статті 302 Господарського процесуального кодексу України, яка визначена прокурором підставою для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, палати або об`єднаної палати передає справу на розгляд Великої Палати, якщо така колегія (палата, об`єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів (палати, об`єднаної палати) іншого касаційного суду.
Клопотання прокурора про передачу справи № 908/38/24 на розгляд Великої Палати Верховного Суду фактично зводиться до незгоди з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.12.2025 у справі № 922/3456/23, до розгляду якої зупинялося провадження у справі № 908/38/24, та містить вимогу відступити від висновків щодо застосування норм права, викладених у цій постанові від 19.12.2025 у справі № 922/3456/23. 
Для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду з підстав, передбачених частиною 3 статті 302 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковою умовою є незгода з висновком, викладеним у рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів (палати, об`єднаної палати) саме іншого касаційного суду. 
Постанова Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.12.2025 у справі № 922/3456/23 для справи, що розглядається № 908/38/24, є постановою цього ж касаційного суду.
Отже, прокурором не доведена наявність умов для передачі справи № 908/38/24 на розгляд Великої Палати Верховного Суду, на підставі частини 3 статті 302 Господарського процесуального кодексу України, а тому у задоволенні цього клопотання прокурора про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду з наведених ним підстав слід відмовити.
У клопотанні від 17.06.2026 підставою для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду прокурор зазначив частину 5 статті 302 Господарського процесуального кодексу України, як таку, що містить виключну правову проблему, вирішення якої необхідне для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.
Зазначає, що питання застосування ч. 3 ст. 228 ЦК України при встановленні обставин вчинення правочину без додержання вимоги щодо його відповідності інтересам держави і суспільства підтверджена судами не лише при розгляді справ господарського судочинства, а й у спорах, що виникають з цивільних чи адміністративних правовідносин.
Відсутність нормативно закріплених критеріїв визначення правочину таким, що не відповідає інтересам держави і суспільства, об`єктивно зумовлює різне тлумачення та застосування ч. 3 ст. 228 ЦК України судами та свідчить про існування виключної правової проблеми.
Зазначена невизначеність посилюється правовим висновком, викладеним у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.12.2025 у справі № 922/3456/23, відповідно до якого застосування ч. 3 ст. 228 ЦК України можливе «лише у виключних випадках порушення інтересів держави та суспільства».
Разом із тим таке формулювання має оціночний характер, не містить критеріїв віднесення правовідносин до таких виключних випадків, не визначає, які саме обставини свідчать про наявність відповідної мети правочину, та фактично залишає суду надмірну дискрецію у застосуванні цієї норми.
Також посилання у цій постанові на наявність спеціальних санкцій у законодавстві про захист економічної конкуренції як підставу для незастосування ч. 3 ст. 228 ЦК України також вказує на правову невизначеність, оскільки такі санкції не усувають правових наслідків правочину, укладеного внаслідок спотворення конкурентної процедури, що створює ризик відсутності належного реагування у частині усунення майнових наслідків порушення.
У сукупності, на думку прокурора, зазначене свідчить про відсутність узгодженого підходу до застосування ч. 3 ст. 228 ЦК України та необхідність вирішення цієї виключної правової проблеми з метою забезпечення єдності судової практики і правової визначеності.
Вважає, що висновок, викладений у постанові об`єднаної палати від 19.12.2025 у справі № 922/3456/23 щодо застосування ч. 3 ст. 228 ЦК України, не узгоджується з підходами, раніше сформованими Великою Палатою Верховного Суду у справах № 420/12471/22, № 924/971/23, № 918/1043/21, що свідчить про наявність правової невизначеності та обумовлює необхідність її усунення саме Великою Палатою.
Кількісний критерій наявності виключної правової проблеми обґрунтовує тим, що на сьогодні у провадженні господарських судів України різних інстанцій перебуває понад 200 справ.
У суді касаційної інстанції перебуває 8 справ, 6 з яких - за касаційними скаргами прокурора (справи № № 908/295/25, 908/296/25, 910/7314/23, 910/20111/23, 913/318/23, 910/7160/23), 2 - за скаргами інших осіб (крім цієї, справа № 918/680/24).
Невирішення цього питання, шляхом визначення належності обрання способу захисту прокурором, як єдиним можливим засобом поновлення порушених інтересів держави задля збереження життів невизначеного кола мешканців територіальних громад, на думку заявника порушує принцип пропорційності і єдності судової практики, зумовлюючи необхідність передання справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду.
Згідно з усталеною практикою Великої Палати Верховного Суду виключна правова проблема має оцінюватися з урахуванням кількісного та якісного критеріїв. Кількісний ілюструє той факт, що вона наявна не в одній конкретній справі, а в невизначеній кількості спорів, які або вже існують, або можуть виникнути з урахуванням правового питання, щодо якого постає проблема невизначеності. З погляду якісного критерію про виключність правової проблеми свідчать такі обставини, як: відсутність сталої судової практики в питаннях, що визначаються як виключна правова проблема; невизначеність на нормативному рівні правових питань, які можуть кваліфікуватися як виключна правова проблема; необхідність застосування аналогії закону чи права; вирішення правової проблеми необхідне для забезпечення принципу пропорційності, тобто належного балансу між інтересами сторін у справі. Метою вирішення виключної правової проблеми є формування єдиної правозастосовної практики та забезпечення розвитку права.
Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 08.04.2026 у справі № 910/20111/23, до розгляду якої зупинялося провадження у цій справі № 908/38/24, уже вирішувала питання щодо наявності виключної правової проблеми, яка має істотне значення для формування єдиної правозастосовчої практики та забезпечення розвитку права, при вирішенні спорів про застосування частини третьої статті 228 Цивільного кодексу України за вчинення правочину, що суперечить інтересам держави та суспільства, зокрема, при порушенні суб`єктом господарювання чинного законодавства, яке регулює господарську діяльність, у тому числі законодавства про захист конкуренції.
Цією ухвалою Велика Палата Верховного Суду повернула справу відповідній колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду для розгляду. Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 08.04.2026 оцінила наявність наведених підстав на підтвердження існування виключної правової проблеми, які є подібними тим, що зазначає прокурор у своєму клопотанні у цій справі № 908/38/24. Велика Палата Верховного Суду зауважила про те, що узгоджений підхід Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду при застосуванні частини 3 статті 228 Цивільного кодексу України внаслідок порушення законодавства про захист економічної конкуренції після ухвалення об`єднаною палатою постанови у справі № 922/3456/23 спростовує доводи про відсутність стабільності правозастосування та єдності судової практики у спорах з подібними правовідносинами. 
Отже, у задоволенні клопотання прокурора про передачу справи № 908/38/24 на розгляд Великої Палати Верховного Суду з підстав, передбачених частиною 5 статті 302 Господарського процесуального кодексу України, також слід відмовити.
Висновки Верховного Суду
За змістом пункту 3 частини 1 статті 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.
Згідно з частиною першою статті 311 Господарського процесуального кодексу України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.
Верховний Суд, переглянувши рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції в межах наведених у касаційній скарзі доводів, вважає, що оскаржені судові рішення ухвалені з порушенням норм матеріального права, що є підставою для їх скасування з прийняттям нового рішення про відмову в позові в частині вимог про визнання договору недійсним. 
Касаційне провадження відкрите у справі № 908/38/24 в частині рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції, якими задоволено позов про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "НВФ Пром - Пак" на користь Акціонерного товариства Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" грошових коштів у розмірі - 14 549 993,64 грн, одержаних за договором поставки товару від 22.11.2017 року № 689 (3) 17 УК /53-121-01-17-05692, а з Акціонерного товариства Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція", одержаних ним за цим рішенням коштів в сумі 14 549 993,64 грн - в дохід держави, закрити.
Судові витрати
З огляду на те, що суд задовольняє касаційну скаргу відповідача-1 в частині немайнової вимоги, судові витрати, понесені ним у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної та касаційної інстанції, відповідно до вимог частини 14 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, відшкодовуються за рахунок прокурора.
Керуючись статями 296, 300, 301, 308, 311, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Відмовити у задоволенні клопотань Заступника керівника Запорізької обласної прокуратури про передачу справи № 908/38/24 на розгляд Великої Палати Верховного Суду.
2. Касаційну скаргу Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» задовольнити.
3. Рішення Господарського суду Запорізької області від 06.05.2024 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 21.11.2024 у справі №908/38/24 в частині визнання недійсним договору поставки товару від 22.11.2017 року № 689 (3) 17УК/53-121-01-17-05692, укладеного між Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" та Товариством з обмеженою відповідальністю "НВФ Пром - Пак", скасувати.
Прийняти в цій частині нове рішення. В задоволенні позову відмовити.
4. В іншій частині касаційне провадження з перегляду рішення Господарського суду Запорізької області від 06.05.2024 та постанови Центрального апеляційного господарського суду від 21.11.2024 у справі № 908/38/24 закрити.
5. Стягнути з Запорізької обласної прокуратури (вул. Дмитра Апухтіна, 29а, м. Запоріжжя, 69005, ЄДРПОУ 02909973) на користь Державного підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (вул. Назарівська, 3, м. Київ, 01032, ЄДРПОУ 24584661) судові витрати у вигляді судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 3633,60 грн (Три тисячі шістсот тридцять три грн 60 коп) та за подання касаційної скарги в розмірі 4844,80 грн (Чотири тисячі вісімсот сорок чотири грн 80 коп).
6. Видачу наказу у справі № 908/38/24 доручити Господарському суду Запорізької області.
7. Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий О. Баранець 

Судді С. Бакуліна

О. Кролевець