У х в а л а
28 квітня 2026 року
м. Київ
Справа № 676/7379/19
Провадження № 61-5210ск26
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду - судді-доповідача Гудими Д. А., суддів Краснощокова Є. В., Пархоменка П. І. - розглянув питання щодо відкриття касаційного провадження
за касаційною скаргою  ОСОБА_1 (далі - скаржник) 
на ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 6 квітня 2026 року про визнання відводу судді-доповідача необґрунтованим та ухвалу цього суду від 7 квітня 2026 року про відмову у задоволенні заяви про відвід судді-доповідача 
у справі за позовом скаржника до ОСОБА_2 про зобов`язання повернути майно та 
в с т а н о в и в :
1. Справа перебуває у провадженні Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області. Під час апеляційного перегляду його ухвали від 22 грудня 2025 року скаржник заявив відвід судді-доповідачу Талалай О. М. 
2. 6 квітня 2026 року Хмельницький апеляційний суд постановив ухвалу, згідно з якою відвід скаржника від участі у розгляді справи судді-доповідача визнав необґрунтованим. Питання про відвід передав іншому складу суду.
3. 7 квітня 2026 року Хмельницький апеляційний суд постановив ухвалу, згідно з якою у задоволенні заяви скаржника про відвід судді Хмельницького апеляційного суду Талалай О. І. відмовив.
4. 18 квітня 2026 року скаржник подав поштою касаційну скаргу. Просив скасувати ухвали апеляційного суду від 6 і від 7 квітня 2026 року.
5. Верховний Суд вважає, що підстав для відкриття касаційного провадження немає.
5.1. За змістом пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України та пункту 9 частини третьої статті 2 ЦПК України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом.
5.2. Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали (пункт 3 частини першої статті 389 ЦПК України).
5.3. За змістом наведеного припису у касаційному порядку не передбачене окреме від рішення щодо суті оскарження ухвал апеляційного суду про визнання відводу судді-доповідача необґрунтованим і про відмову у задоволенні заяви про такий відвід. Отже, за законом скаржник не має процесуальної можливості для самостійного касаційного оскарження таких ухвал. Інакше кажучи, Верховний Суд не є встановленим законом судом для розгляду скарги на зазначені ухвали апеляційного суду.
5.4. Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню (пункт 1 частини другої статті 394 ЦПК України).
5.5. Оскільки скаржник подав касаційну скаргу на судові рішення апеляційного суду, які не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження за цією скаргою слід відмовити.
6. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права (частина четверта статті 10 ЦПК України).
6.1. Пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру.
6.2. Згідно з практикою ЄСПЛ право доступу до суду є невід`ємною складовою права на суд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції (див. mutatis mutandis рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), заява № 4451/70, § 36).
6.3.  «Право на суд» не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду потребує регулювання з боку держави. Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх «цивільних прав та обов`язків», пункт 1 статті 6 Конвенції залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети (див. mutatis mutandis рішення від 16 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland), заява № 28249/95, § 53).
6.4. Застосовані державою обмеження не можуть применшувати право доступу до суду настільки, щоби порушувати саму сутність цього права. Крім того, обмеження права доступу до суду не є сумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо не переслідує легітимну мету, і якщо відсутнє «пропорційне співвідношення між використаними засобами та переслідуваною метою» (див. mutatis mutandis рішення від 28 травня 1985 року у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom), заява № 8225/78, § 57; рішення від 21 вересня 1994 року у справі «Файєд проти Сполученого Королівства» (Fayed v. the United Kingdom), заява № 17101/90, § 65).
6.5. Право касаційного оскарження згідно з процесуальним законом обмежене. Це обмеження спрямоване на забезпечення виконання Верховним Судом завдання із забезпечення сталості та єдності судової практики у порядку та спосіб, визначені таким законом (частина перша статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Зазначена мета є правомірною. Скаржник подав касаційну скаргу на судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню окремо від рішення суду щодо суті. Тому обмеження на подання такої скарги є пропорційними вказаній меті та не порушують сутність права скаржника на доступ до суду.
Керуючись статтями 260, 261, 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд
п о с т а н о в и в :
1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвали Хмельницького апеляційного суду від 6 і 7 квітня 2026 року у справі за позовомОСОБА_1  до ОСОБА_2 про зобов`язання повернути майно.
2. Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали надіслати особі, яка подала цю скаргу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.
Судді 		Д. А. Гудима	
		Є. В. Краснощоков	
		П. І. Пархоменко