ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"16" червня 2026 р. Справа№ 911/6/26
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Бестаченко О.Л.
суддів: Скрипки І.М. 
Шаратова Ю.А. 

секретар судового засідання – Васильченко А.І.
за участю представників сторін: згідно протоколу судового засідання від 16.06.2026,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства “Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія “Укртатнафта” 

на рішення Господарського суду Київської області
від 15.04.2026 (повний текст складено 20.04.2026) 
у справі № 911/6/26 (суддя – Бацуца В. М.)

за позовом Акціонерного товариства “Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія “Укртатнафта”
до Приватного акціонерного товариства “Факел”
про стягнення 562 534, 09 грн,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
Акціонерне товариство “Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія “Укртатнафта” (далі за текстом – АТ “Укртатнафта”, позивач, покупець) звернулось в Господарський суд Київської області із позовом до Приватного акціонерного товариства “Факел” (далі за текстом – ПрАТ “Факел”, відповідач, постачальник) про стягнення 442 320, 00 грн штрафу та 120 214, 09 грн пені.
Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем свого обов`язку щодо виготовлення та поставки товару у встановлений строк згідно з Договором № Ф-25/1 від 07.04.2025.
Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення
Рішенням Господарського суду Київської області від 15.04.2026 у справі № 911/6/26 позов задоволено частково.
Присуджено до стягнення з Приватного акціонерного товариства “Факел” на користь Акціонерного товариства “Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія “Укртатнафта” 26 296 (двадцять шість тисяч двісті дев`яносто шість) грн 83 (вісімдесят три) коп. пені та судові витрати 315 (триста п`ятнадцять) грн 56 (п`ятдесят шість) коп. судового збору. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
Ухвалюючи вказане рішення, суд першої інстанції виходив з того, що у відповідача припинився обов`язок виготовлення та поставки товару 21.10.2025, з моменту виставлення та направлення позивачем вимоги № 31/1376 від 21.10.2025 про повернення попередньої оплати, та виник обов`язок повернути позивачу грошові кошти (попередньої оплати), тому відповідачем не було порушено строк більш ніж на 30 календарних днів виготовлення та поставки товару за договором, отже безпідставним є нарахування позивачем штрафу у розмірі 10% від вартості товару за прострочення відповідачем виконання обов`язку щодо своєчасного виготовлення та поставки товару більш ніж на 30 (тридцять) календарних днів, а тому позовна вимога позивача про стягнення з відповідача 442 320, 00 грн штрафу за договором № Ф-25/1 від 07.04.2025, є такою, що не ґрунтується на нормах законодавства України.
Щодо стягнення з відповідача пені суд першої інстанції зазначає, що оскільки у відповідача припинився обов`язок виготовлення та поставки товару 21.10.2025, з моменту виставлення та направлення позивачем вимоги № 31/1376 від 21.10.2025 про повернення попередньої оплати, відповідно до якої позивач відмовився від прийняття простроченого виконання за договором (що виключає в подальшому нарахування пені за прострочення відповідачем строку виготовлення та поставки товару), а тому датою припинення у відповідача зобов`язань з виготовлення за договором є 21.10.2025 і відповідно розрахунок пені за період прострочення відповідачем виготовлення та поставки товару слід нараховувати з 14.10.2025 по 20.10.2025.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів
Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду першої інстанції, АТ “Укртатнафта” звернулось до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 15.04.2026 у справі № 911/6/26 в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення пені в розмірі 93 917,26 грн, штрафу в розмірі 442 320,00 грн, ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. 
В обґрунтування вимог та доводів апеляційної скарги стверджує, що рішення суду прийнято з неправильним застосуванням норм матеріального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.
Зазначає, що судом першої інстанції неправильно визначено дату припинення зобов`язань відповідача з виготовлення товару з посиланням на дату складання позивачем вимоги про повернення передоплати. Норми статей 599-601 та 604-609 Цивільного кодексу України (далі за текстом – ЦК України) не містять такої правової підстави припинення зобов`язань як написання/складання вимоги. У даному випадку, з огляду на односторонню відмову відповідача від виготовлення товару, правовий наслідок у вигляді припинення зобов`язання відповідача з виготовлення такого товару виник з моменту отримання відповідачем вимоги позивача про повернення передоплати, а не з моменту її датування.
Звертає увагу суду, що місцевим господарським судом не враховано, що зобов`язання з виготовлення товару було порушено відповідачем безповоротно, адже повернення коштів замість передачі товару підтверджує факт того, що товар не був виготовлений ні через 30 днів, ні через 100 днів, а тому, оскільки кінцевий результат робіт не переданий, а прострочення виготовлення є триваючим, відповідач не може бути звільнений від штрафу лише тому, що позивач скористався своїм правом на повернення передоплати.
Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.05.2026 апеляційну скаргу АТ “Укртатнафта” передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючої судді (судді-доповідача) – Бестаченко О.Л., суддів: Скрипки І.М., Шаратова Ю.А.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.05.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ “Укртатнафта” на рішення Господарського суду Київської області від 15.04.2026 у справі № 911/6/26, призначено її до розгляду на 16.06.2026. Витребувано у Господарського суду Київської області матеріали справи № 911/6/26.
27.05.2026 на адресу Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 911/6/26.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.06.2026 задоволено заяву АТ “Укртатнафта” про участь представника у судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
Також ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.06.2026 задоволено заяву ПрАТ “Факел” про участь представника у судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів
Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу
28.05.2026 через підсистему "Електронний суд" від ПрАТ “Факел” надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить апеляційну скаргу АТ “Укртатнафта” залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Київської області від 15.04.2026 у справі № 911/6/26 залишити без змін.
Так, у відзиві відповідач зазначає, що судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване рішення, що відповідає усталеній практиці Верховного Суду щодо застосування ч.2 ст. 693 ЦК України. Вимога № 31/1376 датована та підписана 21.10.2025 – саме цього дня АТ “Укртатнафта” однозначно та незворотно зафіксувало своє волевиявлення щодо відмови від очікування товару та обрання варіанту повернення авансу. Відправлення листа поштою 22.10.2025 є лише технічним засобом доставки вже вчиненого одностороннього правочину, що не впливає на дату його здійснення.
Також відповідач стверджує, що апелянт змішує два принципово різних зобов`язання: первинне (виготовити та поставити Товар за п. 6.2 Договору) і нове грошове (повернути аванс), яке виникло внаслідок реалізації права за ч. 2 ст. 693 ЦК України. Верховний Суд прямо вказав, що з моменту надіслання вимоги нарахування пені за прострочення поставки виключається. Нове грошове зобов`язання (повернення авансу) виконане постачальником 14.11.2025 у межах 15-робочоденного строку, визначеного п. 3.6 договору – тобто належно. Пеня за прострочення цього нового зобов`язання позивачем не заявлялась. Нарахування пені за порушення строку поставки товару після 21.10.2025 суперечить позиції Верховного Суду, визначеній у постанові ВС від 21.02.2024 у справі № 910/1186/23 та постанові від 16.04.2024 у справі № 910/3649/23.
Позиції учасників справи та явка представників сторін у судове засідання
У судове засідання 07.04.2026 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів з`явилися представники учасників справи.
Представник позивача у судовому засіданні підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі, просив її задовольнити, а рішення Господарського суду Київської області від 15.04.2026 у справі № 911/6/26 скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення пені в розмірі 93 917,26 грн, штрафу в розмірі 442 320,00 грн, ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Представник відповідача заперечив проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а рішення Господарського суду Київської області від 15.04.2026 у справі № 911/6/26 залишити без змін.
Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанції
07.04.2025 між АТ “Укртатнафта” та ПрАТ “Факел” було укладено договір № Ф-25/1 (далі за текстом – Договір), згідно умов п. 1.1.-1.2. якого на умовах даного Договору постачальник зобов`язується поставити покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти й оплатити товар (п. 1.1.).
Найменування, кількість, якість, ціна за одиницю і вартість товару, строк та базис поставки Товару, а також інші умови, що стосуються поставки товару, визначаються відповідно до специфікацій на поставку товару (далі за текстом – Додатки), які є невід`ємною частиною даного Договору (п. 1.2.).
Пунктами 2.3., 2.4. Договору визначено, що товар повинен відповідати конструкторської документації (далі – КД), яка розробляється постачальником і узгоджується Сторонами (п. 2.3.).
Поставка товару повинна бути здійснена постачальником у строки, погоджені Сторонами у відповідних Додатках до даного Договору (п. 2.4.).
Згідно з положеннями п. 3.1.-3.5. Договору ціна товару вказується у відповідному Додатку до даного Договору.
Ціна товару, зазначена у відповідному Додатку до Договору, є незмінною протягом всього строку дії Договору і включає в себе ціну товару, вартість упаковки, маркування та інші витрати, які згідно з ІНКОТЕРМС 2020, покладені на постачальника при узгодженому Сторонами базисі поставки товару.
Оплата за товар здійснюється покупцем в строки та в розмірі, погоджені Сторонами у відповідному Додатку до Договору.
Оплата за даним Договором здійснюється покупцем шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника відповідно до виставленого останнім рахунку на оплату.
Датою здійснення оплати за товар вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку покупця.
Відповідно до п. 5.1. Договору якість товару, що поставляється за даним Договором, повинна відповідати вимогам нормативних документів (ДСТУ, ГОСТ, ТУ і т.д.) і технічним характеристикам, зазначеним у відповідному Додатку до даного Договору.
Згідно з п. 8.1. Договору строк дії Договору: з моменту підписання Сторонами по 31.12.2025, а в частині виконання гарантійних зобов`язань – до повного їх виконання.
Одночасно із укладенням Договору між позивачем та відповідачем було підписано Додаток № 1 до Договору № Ф-25/1 від 07.04.2025 “Специфікація на поставку товару” (надалі – Специфікація), Доповнення “А” до Додатку № 1 до Договору № Ф-25/1 від 07.04.2025, Доповнення “Б” до Додатку № 1 до Договору № Ф-25/1 від 07.04.2025, Доповнення “В” до Додатку № 1 до Договору № Ф-25/1 від 07.04.2025.
Відповідно до п. 1 Специфікації товар пучок трубний ф1000мм теплообмінника поз. Т-46/2 відповідно до опитувального листа 39/24 від 17.12.2024 у кількості 1 шт. на загальну суму 4 423 200, 00 грн. 
Підпунктом 4.1. пункту 4. Специфікації визначено перший етап оплати: попередня оплата у розмірі 30% від вартості товару, зазначений у пункті 1 даного Додатку, має бути здійснена покупцем протягом 30 (тридцяти) календарних днів від дати узгодження покупцем КД на такий товар та отримання від постачальника оригіналу рахунку на оплату (з урахуванням п. 4.3. цього Додатку) при умові надання постачальником до настання строку оплати оригіналу рахунку на оплату (з урахуванням п. 4.3. цього Додатку).
Згідно з положеннями п. 5. Специфікації строк виготовлення та строк поставки товару:
5.1. Строк виготовлення товару зазначеного в цьому Додатку: протягом 95 (дев`яносто п`яти) календарних днів від дати здійснення покупцем попередньої оплати відповідно до п. 4.1. даного Додатку.
5.2. Строк поставки товару зазначеного в цьому Додатку: протягом 100 (ста) календарних днів від дати здійснення покупцем попередньої оплати відповідно до п. 4.1. даного Додатку.
У серпні 2025 відповідач звернувся до позивача із листом № 630/968 від 28.08.2025 щодо виконання умов договору № Ф-25/1 від 07.04.2025 по вхідному контролю, у якому він просив позивача направити представників на 29.08.2025 для вхідного контролю основної сировини. 
29.08.2025 сторонами було складено акт виявлення недоліків та невідповідностей, за змістом якого: 2) при стилоскопіюванні металу було встановлено: б) хімічний склад труби 25х2х9000 не відповідає наданій супровідній документації, вимогам договору та конструкторській документації.
У вересні 2025 відповідач звернувся до позивача із листом № 630/1002 від 05.09.2025 щодо застосовуваних матеріалів по договору № Ф-25/1 ВІД 07.04.2025, у якому він повідомив позивача про можливість виготовлення партії труб, що відповідають умовам Договору в строк від 30 днів іншим виробником. 
На лист № 630/1002 від 05.09.2025 відповідача позивачем було направлено відповідь на лист № 31/1235 від 08.09.2025, у якому він повідомив відповідача про результати розгляду листа № 630/1002 від 05.09.2025 та додатків до нього, та просив відповідача виготовити та поставити трубний пучок Т-46/2 в строки вказані в договорі № Ф-25/1 від 07.04.2025 та додатку № 1 від 07.04.2025.
У вересні 2025 відповідач звернувся до позивача із листом № 630/1057 від 16.09.2025 щодо застосовуваних матеріалів по договору № Ф-25/1 ВІД 07.04.2025, у якому він просив позивача розглянути можливість укладення додаткової угоди до договору № Ф-25/1 від 07.04.2025 за збільшенням строків виготовлення та поставки товару.
На лист № 630/1057 від 16.09.2025 відповідача, позивачем було направлено відповідь на лист № 31/1269 від 19.09.2025, у якій він зазначив, що вважає недоцільним укладення додаткової угоди зі збільшенням строків виготовлення та просив відповідача виготовити та поставити товар в строки відповідно до умов договору № Ф-25/1 від 07.04.2025 та додатку № 1 від 07.04.2025, а саме виготовити товар до 13.10.2025, та поставити не пізніше 20.10.2025.
Відповідач звернувся до позивача із листом № 630/1204 від 07.10.2025 щодо застосовуваних матеріалів по договору № Ф-25/1 від 07.04.2025, у якому він запропонував позивачу надати відповідачу сировину для виготовлення товару з однієї плавки та відповідно про зменшення ціни товару.
Позивач звернувся до відповідача із вимогою № 31/1376 від 21.10.2025, у якій він вимагав протягом п`ятнадцяти робочих днів з моменту отримання даної вимоги повернути позивачу грошові кошти в сумі 1 326 960, 00 грн, перераховані 10.07.2025 в якості попередньої оплати за товар. 
На виконання вимоги № 31/1376 від 21.10.2025 відповідачем 14.11.2025 було повернуто позивачу попередню оплату за товар у розмірі 1 326 960, 00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 6252 від 14.11.2025 на суму 1 326 960, 00 грн, наявною в матеріалах справи.
У грудні 2025 позивач звернувся до відповідача із претензією № 14/02-844 від 16.12.2025, у якій він вимагав сплатити заборгованість у розмірі 562 534, 09 грн протягом 7 днів з моменту отримання даної вимоги. Факт направлення даної претензії відповідачу підтверджується описом вкладення у цінний лист № 3962200128645 від 18.12.2025, накладною № 3962200128645 від 18.12.2025, фіскальним чеком № 3962200128645 від 18.12.2025, наявними у матеріалах справи.
Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції ухвалюючи постанову та оцінка аргументів учасників справи
Статтею 269 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, дослідивши наявні матеріали справи у повному обсязі, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов наступних висновків.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525, 526 ЦК України).
Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 Цивільного кодексу України).
Відповідно до ч. 1 ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Так, договір, що укладений між сторонами, за своєю правовою природою є договором поставки.
Згідно із ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
За ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу (ст. 662 ЦК України).
За змістом ст. 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.
Статтею 692 ЦК України унормовано, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.
Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати (частина 2 статі 693 Цивільного кодексу України).
Верховний Суд у застосуванні положень частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України неодноразово наголошував на тому, що умовою їх застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. У разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання певного визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця. Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця. Оскільки закон не визначив форми пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову.
У постановах Верховного Суду від 25.05.2018 у справі № 925/125/14, від 04.11.2020 у справі № 910/9739/19 сформовано такий висновок щодо застосування ч. 2 ст. 693 ЦК України: "Визначене цією нормою право покупця вимагати від продавця повернення суми попередньої оплати за своїм змістом є правом покупця на односторонню відмову від зобов`язання, внаслідок якої припиняється зобов`язання продавця перед покупцем по поставці товару.".
Судом першої інстанції встановлено, що на виконання пункту 4 Додатку 1 від 07.04.2025 до Договору, 10.07.2025 покупець здійснив попередню оплату у розмірі 1 326 960,00 грн – 30% від вартості товару.
Пунктом 5 Додатку 1 від 07.04.2025 до Договору сторонами погоджено строк виготовлення товару протягом 95 календарних днів та строк поставки товару протягом 100 календарних днів від дати здійснення покупцем попередньої оплати.
У випадку порушення Постачальником строку виготовлення або строку поставки Товару або строку усунення недоліків Товару (у тому числі, але не виключно, за результатами проведення попереднього огляду та випробування Товару на території Постачальника) більше ніж на 30 (тридцять) календарних днів, Покупець має право відмовитись від поставки такого Товару та/або вимагати від Постачальника додатково до інших штрафних санкцій, передбачених цим Договором, сплати штрафу в розмірі 10% від вартості Товару (п. 6.3. Договору).
Момент виконання обов`язку продавця передати товар визначено ст. 664 ЦК України, згідно з якою обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.
У розумінні положень ч. 2 ст. 664 ЦК України товар вважається наданим у розпорядження покупця якщо: у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці; покупець поінформований про те, що товар готовий до передання. При цьому, товар повинен бути відповідним чином ідентифікований.
Відповідачем не було виконано своїх зобов`язань за Договором, а саме не було виготовлено та поставлено товар позивачу в обумовлений сторонами строк.
Позивач звернувся до відповідача із вимогою № 31/1376 від 21.10.2025, у якій він вимагав протягом п`ятнадцяти робочих днів з моменту отримання даної вимоги повернути позивачу грошові кошти в сумі 1 326 960,00 грн, перераховані 10.07.2025 в якості попередньої оплати за товар. 
Оскільки позивач надіслав відповідачу лист з вимогою повернути попередню оплату, це засвідчує реалізацію ним своїми конклюдентними діями однієї з наданої йому ч. 2 ст. 693 ЦК України правомочностей - його волевиявлення відмовитися від прийняття простроченого виконання за договором. З цього моменту у відповідача припинився обов`язок поставити позивачу товар (що виключає нарахування пені за його прострочення) та виник обов`язок повернути позивачу грошові кошти.
Таких правових висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 21.02.2024 у справі № 910/1186/23 та від 16.04.2024 у справі № 910/3649/23.
При цьому, Верховний Суд у вказаних постановах дійшов висновку про припинення обов`язку з поставки товару саме з дня висловлення позивачем свого волевиявлення, а не з моменту вручення листа, в якому було викладене таке волевиявлення.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що у відповідача припинився обов`язок виготовлення та поставки товару 21.10.2025, з моменту виставлення та направлення позивачем вимоги № 31/1376 від 21.10.2025 про повернення попередньої оплати, та виник обов`язок повернути позивачу грошові кошти (попередньої оплати), тому відповідачем не було порушено строк більш ніж на 30 календарних днів виготовлення та поставки товару за договором. Отже, безпідставним є нарахування позивачем штрафу у розмірі 10% від вартості товару за прострочення відповідачем виконання обов`язку щодо своєчасного виготовлення та поставки товару більш ніж на 30 (тридцять) календарних днів, а тому позовна вимога позивача про стягнення з відповідача 442 320,00 грн штрафу за договором № Ф-25/1 від 07.04.2025 є такою, що не ґрунтується на нормах законодавства України.
Викладеним також спростовується твердження скаржника, що зобов`язання з виготовлення товару було порушено відповідачем безповоротно, адже повернення коштів замість передачі товару підтверджує факт того, що товар не був виготовлений ні через 30 днів, ні через 100 днів, а тому, оскільки кінцевий результат робіт не переданий, а прострочення виготовлення є триваючим, відповідач не може бути звільнений від штрафу лише тому, що позивач скористався своїм правом на повернення передоплати. 
Щодо вимоги позивача про стягнення із відповідача пені, передбаченої договором № Ф-25/1 від 07.04.2025, за період прострочення відповідачем виготовлення та поставки товару з 14.10.2025 до 14.11.2025 всього на загальну суму 120 214,09 грн колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).
Згідно з ст. 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Пунктом 6.2. Договору передбачено, що у випадку порушення постачальником строку надання банківської гарантії, строку виготовлення або строку поставки товару або строку усунення недоліків та невідповідностей товару (у тому числі, але не виключно, за результатами проведення попереднього огляду та випробування товару на території постачальника), постачальник сплачує покупцеві, на вимогу останнього, неустойку в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості товару за кожний календарний день порушення строку.
Скаржник в апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції безпідставно було обмежено нарахування пені по 21.10.2025, оскільки протягом наступних 24 днів відповідач не виготовивши та не поставивши товар продовжував утримувати (використовувати) кошти позивача, оскільки датою пред`явлення вимоги є 31.10.2025, день отримання відповідачем листа. Якщо й допустити нарахування штрафних санкцій до моменту пред`явлення вимоги відповідачу, з 14.10.2025 (наступний за днем, коли має бути виготовлено товар) по 31.10.2025 (день пред`явлення вимоги відповідачу), то пеня має становити 67 620,43 грн.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у відповідача припинився обов`язок виготовлення та поставки товару 21.10.2025, з моменту висловлення позивачем вимоги № 31/1376 від 21.10.2025 про повернення попередньої оплати, відповідно до якої позивач відмовився від прийняття простроченого виконання за договором (що виключає в подальшому нарахування пені за прострочення відповідачем строку виготовлення та поставки товару), а тому датою припинення у відповідача зобов`язань з виготовлення за договором є 21.10.2025 і відповідно розрахунок пені за період прострочення відповідачем виготовлення та поставки товару слід нараховувати з 14.10.2025 по 20.10.2025. За розрахунком суду, розмір пені від суми основної заборгованості за періоди прострочення відповідачем виготовлення товару становить 26 296,83 грн.
З огляду на викладене, апеляційний суд зазначає, що скаржником не наведено правових підстав для скасування рішення Господарського суду Київської області від 15.04.2026 у справі № 911/6/26.
Згідно з ч. 4 ст. 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча, пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.
В пункті 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Федорченко та Лозенко проти України" від 20.09.2012 зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.
Інші доводи апеляційної скарги, взяті судом до уваги, однак не спростовують вищенаведених висновків суду.
Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги
Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Згідно зі статтями 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ч. 2 ст. 86 ГПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Таким чином, виходячи з фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про часткове задоволення позову.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Частиною 1 ст. 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення Господарського суду Київської області від 15.04.2026 у справі № 911/6/26 ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Акціонерного товариства “Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія “Укртатнафта” задоволенню не підлягає.
Розподіл судових витрат
Згідно зі статтею 129 ГПК України судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства “Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія “Укртатнафта” на рішення Господарського суду Київської області від 15.04.2026 у справі № 911/6/26 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Київської області від 15.04.2026 у справі № 911/6/26 залишити без змін.
3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги покласти на скаржника.
4. Матеріали справи повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає оскарженню, крім випадків, передбачених у пункті 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 01.07.2026. 

Головуючий суддя О.Л. Бестаченко 

Судді І.М. Скрипка

Ю.А. Шаратов