ОЛЕКСАНДРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЗАПОРІЖЖЯ
м. Запоріжжя

Іменем України
ПОСТАНОВА
29 червня 2026 року	Справа № 331/5366/26 Провадження № 3/331/1614/2026	

Суддя Олександрівського районного суду міста Запоріжжя Губанов Р.О., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілого ОСОБА_2 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла до суду 24.06.2026 з відділу адміністративної практики УПП в Запорізькій області за ст. 124 КУпАП, щодо
ОСОБА_1 ,    ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 

встановив:
згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 690966 від 12.06.2026 (далі - Протокол) ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, а саме: «12.06.2026 о 10:50:00 м. Запоріжжя, вул. Запорізька, 1 водій автомобіля Peugeot 301 днз НОМЕР_1 гр. ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу, що призвело до зіткнення з автомобілем Renault Logan днз НОМЕР_2 під керуванням гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який рухався в зустрічному напрямку. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків, травмованих немає, чим порушив п. 13.3 ПДР – порушення правил зустрічного роз`їзду». 
Вирішуючи питання про наявність підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності, суддя виходить з такого.
Статтею 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Диспозиція вказаної норми є бланкетною, тобто такою, що відсилає до норм правил дорожнього, тому, формулюючи суть адміністративного правопорушення, вказівка на конкретний пункт, яким встановлюються відповідні правила та якого не дотрималась особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою.
Відповідно до п. 12.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №130 (далі - ПДР) під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Згідно з п. 12.5 ПДР у житлових і пішохідних зонах швидкість руху не повинна перевищувати 20 км/год
Положеннями п. 13.3 ПДР передбачено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
ОСОБА_1 вину у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення не визнав. Підтвердив, що у вказаних в протоколі час і місці відбулась ДТП за участю вказаних автомобілів, одним з яких керував він, а іншим, як з`ясувалося пізніше, потерпілий. Зазначив, що він раптово побачив автомобіль потерпілого, який рухався йому на зустріч, застосував гальмування, відвернув руль праворуч, однак уникнути зіткнення автомобілів не вдалось. У тому місці дорога (внутрішньоквартальний проїзд), має деяке заокруглення. На зеленій зоні, з лівого боку від нього, знаходились припарковані автомобілі, що заважало обзору. Вважає, що у ДТП винен саме потерпілий, який мав би дати йому дорогу, адже з боку потерпілого було місце де можна було заїхати на бордюр, тоді як з його ( ОСОБА_1 ) боку був високий бордюр і він не міг таким способом дати дорогу ОСОБА_2 . Зазначив, що він рухався приблизно зі швидкістю 10 км/год. 
Фактично аналогічні за змістом пояснення надав потерпілий. Вказав, що рухався зі швидкістю приблизно 10 км/год. Він вважав, що ОСОБА_1 винен у ДТП. Доводи ОСОБА_1 , що він ( ОСОБА_2 ) мав заїжджати на бордюр, не ґрунтуються на вимогах ПДР, до того ж це в теорії було можливо якщо б вони побачили один одного завчасно, а не раптовою. Зазначив, що поліцейськими за цим же фактом складений аналогічний протокол щодо нього, який розглядається іншою суддею цього суду.
На уточнююче питання судді до обох учасників справи, останні надали відповідь, що ДТП сталося не під час роз`їзду, а після того, як водії не змогли вжити заходів для зупинки транспортних засобів після виявлення небезпеки. 
Суддею досліджено письмові докази у справі: Протокол, схема місця ДТП, письмові пояснення ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , фототаблиця (місця ДТП, пошкоджених автомобілів).
Також за згодою сторін, за допомогою картографічного вебсервісу «Google maps» визначено і оглянуто орієнтовне місце зіткнення автомобілів. 
Супровідний лист до вказаної справи містив інформацію про надходження до Олександрівського суду м. Запоріжжя також справи щодо правопорушника  ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП.За допомого перегляду сайту «Судова влада України» за параметром пошуку « ОСОБА_3 » встановлено, що справа про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 перебуває в провадженні судді Світлицької В.М. (на момент розгляд даної справи, не розглянута).
Слід зазначити, що ОСОБА_1 інкримінувалось порушення п. 13.3 ПДР, інших – ні. 
Заслухавши пояснення особи, яка притягається до відповідальності і потерпілого, дослідивши матеріали справи, суддя дійшов висновку, що наявними у справі доказами не доведено порушення ОСОБА_1 вимог п. 13.3 ПДР за обставин вказаних у протоколі, оскільки зі змісту пояснень наданих в судовому засіданні обома учасниками справи (і ці пояснення повністю узгоджуються з їх письмовими поясненнями) виливає, що ДТП могло сталося виключно внаслідок порушення п. 12.1 ПДР або одним з водіїв, або обома. 
За приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v.Russia», рішення від 30.05.2013, заява №36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v.Russia», заява №926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).
Отже суддя у вказаному випадку не має повноважень змінювати фабулу Протоколу. Так само суддя не має компетенції у цій справі давати оцінку діям потерпілого, адже щодо нього також складено протокол про адміністративне правопорушення справа за яким перебуває на розгляді іншої судді.
З огляду на вказане, беручи до уваги загальний правовий принцип, закріплений в ст. 62 Конституції України, який передбачає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, тому суддя доходить висновку, що провадження у справі щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.ст.221, 247, 283 - 285, 294 КУпАП, суддя

ухвалив:
справу про адміністративне правопорушення щодо  ОСОБА_1 , за ст.124 КУпАП закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Тимчасово вилучене посвідчення водія НОМЕР_3 повернути ОСОБА_1 .
Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Олександрівський районний суд міста Запоріжжя, шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Р.О. Губанов