ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"22" червня 2026 р. справа № 300/3028/25
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі судді Микитин Н.М., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної-дисциплінарної комісії адвокатури України, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні відповідача - Вищу школу адвокатури Національної асоціації адвокатів України про визнання протиправним та скасування рішення, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі – позивач, ОСОБА_1 ), звернувся до суду з адміністративним позовом до Вищої кваліфікаційної-дисциплінарної комісії адвокатури України (далі – відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні відповідача - Вища школа адвокатури Національної асоціації адвокатів України (далі – третя особа) про визнання протиправним та скасування рішення №IV-003/2025 від 24.04.2025 про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю строком на 6 місяців.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивача зазначив, що рішенням відповідача №IV-003/2025 від 24.04.2025, скаргу Вищої школи адвокатури задоволено частково, застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю строком на 6 (шість) місяців. Однак на думку позивача, наведене рішення повинно бути визнане протиправним та скасоване, оскільки відповідачем грубо порушено норми Закону України "Про адміністративну процедуру" та Положення, а саме не надано скаргу Вищої школи адвокатури, що розглядалась, позбавлено права надати будь-які заперечення на скаргу, повідомити обставини, що мають значення для розгляду скарги, а також взяти участь в розгляді скарги. При цьому, позивач звертає увагу, що акти Ради адвокатів України, що вимагають підвищувати професійний рівень та кваліфікацію адвоката саме в Вищій школі адвокатури або в акредитованих нею сторонніх операторів, суперечать вимогам Закону та не підлягають до застосування. Крім того, на думка позивача відповідач невірно застосував норму частина 2 стаття 34 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", оскільки в даній нормі профільного Закону, як і в правилах адвокатської етики, відсутній такий вид проступку, як не проходження навчання в Вищій школі адвокатури або в акредитованих нею сторонніх операторів. Звернув увагу суду на те, що є постійним учасником корпоративного комітету Національної комісії з цінних паперів та фондових ринків, підвищував кваліфікації в іноземних навчальних закладах та неодноразово залучався до аналізу та допомоги в підготовці законопроєктів, що очевидно вказує на простійне підвищення ним кваліфікації знань та навичок. З наведених підстав, просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду 08.05.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення учасників справи, згідно із правилами, встановленими статтею 262 КАС України.
Відповідач скористався правом на подання відзиву на позов, який надійшов на адресу суд 22.05.2025, відповідно до якого щодо заявлених позовних вимог заперечив. Представник відповідача зазначив, що факт не виконання адвокатом вимог щодо підвищення кваліфікації є самостійною підставою для притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності за порушення ч. 3 ст. 11, ст. 65 ПАЕ, в частині невиконання рішень органів адвокатського самоврядування щодо обов`язку адвоката постійно підвищувати свій професійний рівень та кваліфікацію, володіти достатньою інформацією про зміни у чинному законодавстві. При цьому, обов`язок щодо підвищення професійного рівня адвоката прямо передбачений положеннями Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», Правилами адвокатської етики та Порядком підвищення кваліфікації адвокатів України. Також, представник відповідача, звертає увагу суду, що позивач був обізнаним про скаргу відносно нього, яка розглядається у КДКА Івано-Франківської області навіть надав власні пояснення щодо скарги. Крім того, позивач мав об`єктивну можливість ознайомитися зі скаргою ВША НААУ, оскільки останньому було надано дистанційний доступ до усіх матеріалів розгляду скарги. Таким чином доводи позивача щодо необізнаності зі скаргою є безпідставними. З наведеного вище вбачається, що оскаржуване рішення ВКДКА прийнято у спосіб та в межах наданих повноважень, правомірно, відповідно до вимог чинного законодавства України, з дотриманням процедури його прийняття. В зв`язку із наведеним просить суд в задоволенні позову відмовити.
Позивач скористався правом на подання відповіді на відзив який надійшов на адресу суду 26.05.2025, в якому заперечив проти тверджень відповідача викладених у відзиві на позов, зазначивши, що і на час рішення КДКА Івано-Франківської області №31/9/2024 від 27.11.2024, і на час оскаржуваного рішення ВКДКА №IV-003/2025 відповідна норма Порядку підвищення кваліфікації була скасована судом і не могла братись до уваги. Крім того, у відзиві на позовну заяву жодним належним чином не спростовано таку підставу позову, як відсутність будь-яких порушень адвокатом Перцевим Д.П. норм Законів України чи підзаконних нормативно-правових актів, як і не доведено того факту, що кваліфікація позивача є неналежною. Крім того, позивач звернув увагу, що надсилання (вручення) особі скарги на її дії, повідомлення особи про відкриття дисциплінарного провадження, надання можливості подати заперечення та бути присутнім під час розгляду скарги - є не від`ємною складовою верховенства права. Зважаючи на викладене, просить суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Відповідачем 29.05.2025 подано на адресу суду заперечення на відповідь на відзив, згідно якого зазначено, що підвищення кваліфікації є підвищенням професійного рівня адвоката, що є його важливим професійним обов`язком, дотримання якого має забезпечувати безперервне поглиблення, розширення й оновлення адвокатами своїх професійних знань, вмінь та навичок, за бажанням адвоката здобуття нової спеціалізації або кваліфікації у певній галузі права чи сфері діяльності на основі раніше здобутої освіти і практичного досвіду, забезпечувати адвокатів достатньою інформацією про зміни у чинному законодавстві та практиці його тлумачення та застосування. Таким чином, приймаючи оскаржуване рішення, Рада адвокатів України діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); розсудливо, а тому у задоволенні позовних вимог має бути відмовлено». Відтак, вимоги позивача заявлені у позовній заяві є необґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню.
Згідно ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду 18.12.2025 залучено як третю особу, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні відповідача - Вищу школу адвокатури Національної асоціації адвокатів України в адміністративній справі №300/3028/25 за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної-дисциплінарної комісії адвокатури України про визнання протиправним та скасування рішення.
23.12.2025 третя особа подала через підсистему «Електронний суд» письмові пояснення в яких заперечила заявлені вимоги ОСОБА_1 (том ІІ а.с. 13-18).
Суд, на підставі положення частини 8 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, розглянувши матеріали адміністративної справи, дослідивши і оцінивши докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечують проти позову, встановив наступне.
ОСОБА_1 є адвокатом згідно свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 001256 від 26.01.2018, виданого Радою адвокатів Івано-Франківської області (том І а.с.28).
На адресу Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Івано-Франківської області надійшла скарга директора Вищої школи адвокатури С.Кузьменка від 24.07.2024 за вих. № 268/0/02-2 на дії адвоката ОСОБА_1 , які полягали у невиконанні вимог щодо підвищення кваліфікації за 2019-2023 роки, яка містила вимогу про притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності ( том І а.с.13-15).
Відповідно до рішення дисциплінарної палати КДКА Івано-Франківської області від 27.11.2024 №31/9/24, до адвоката ОСОБА_2 було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді попередження (том І а.с.16-21).
До Вищої кваліфікаційної-дисциплінарної комісії адвокатури України 26.12.2024 за вх. № 24730 надійшла скарга директора Вищої школи адвокатури С.Кузьменка за вих.№ 2694/0/02-2 від 25.12.2024 на рішення дисциплінарної палати КДКА Івано-Франківської області (том І а.с.134-138).
Керуючись статтею 52 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури України рішенням №IV-003/2025 від 24.04.2025, скаргу Вищої школи адвокатури Національної асоціації адвокатів України, - задоволено частково, Рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Івано-Франківської області у складі дисциплінарної палати від 27.11.2024 року (Д/п № 31/9/2024) про притягнення до дисциплінарної відповідальності адвоката ОСОБА_1 та застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді попередження, - змінено в частині застосованого дисциплінарного стягнення та застосовано до адвоката ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю строком на 6 (шість) місяців.
Вважаючи оскаржуване рішення протиправним та таким що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду із даною позовною заявою, з метою захисту свого порушеного права.
Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.
Суд, у відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин, зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в редакції, чинній на момент врегулювання спірних правовідносин.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначає Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі по тексту - Закон №5076-VI).
Згідно з частиною першою статті 21 Закону №5076-VI, під час здійснення адвокатської діяльності адвокат зобов`язаний: 1) дотримуватися присяги адвоката України та правил адвокатської етики; 2) на вимогу клієнта надати звіт про виконання договору про надання правової допомоги; 3) невідкладно повідомляти клієнта про виникнення конфлікту інтересів; 4) підвищувати свій професійний рівень; 5) виконувати рішення органів адвокатського самоврядування; 6) виконувати інші обов`язки, передбачені законодавством та договором про надання правової допомоги.
За частиною третьою статті 11 Правил адвокатської етики, адвокат має постійно підвищувати свій професійний рівень та кваліфікацію, володіти достатньою інформацією про зміни у чинному законодавстві.
Порядок підвищення кваліфікації адвокатів України затверджено рішенням Ради адвокатів України від 03 липня 2021 року №63.
Пунктами 5, 6 Порядку №63 передбачено, що підвищення кваліфікації адвокатів в Україні здійснюється у відповідності до цього Порядку операторами підвищення кваліфікації адвокатів за адміністрування підвищення кваліфікації адвокатів адміністратором.
Адміністратором процесу підвищення кваліфікації адвокатів в Україні є Вища школа адвокатури НААУ.
Згідно з пунктом 16 Порядку №63, всі адвокати, інформація про яких внесена до Єдиного реєстру адвокатів України, зобов`язані постійно підвищувати свій професійний рівень (професійну кваліфікацію).
Відповідно до пункту 20 Порядку №63, всі адвокати, за виключенням адвокатів, зазначених у пункті 19 цього порядку, зобов`язані підвищувати кваліфікацію адвоката на рівні 10 годин на рік (10 залікових балів).
Пунктом 23 Порядку №63 передбачено, що звітним роком з підвищення кваліфікації адвокатів є календарний рік, з 01 січня по 31 грудня кожного року. Вищою школою адвокатури НААУ ведеться особиста картка обліку залікових балів адвоката. У разі відсутності необхідної кількості балів в заліковій картці обліку балів з підвищення кваліфікації адвоката Вища школа адвокатури зобов`язана проінформувати раду адвокатів регіону та відповідну кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури регіону про порушення даного Порядку. В свою чергу у разі надходження скарги на такого адвоката у КДКА за адресою робочого місця адвоката, зазначеною в ЄРАУ, про вчинення інших порушень ці дані повинні бути враховані при розгляді дисциплінарної справи.
Згідно з пунктами 30 та 32 Порядку №63, адвокатам, які виконали вимоги щодо підвищення кваліфікації, Вищою школою адвокатури НААУ видається електронний сертифікат про підвищення кваліфікації (направляється на електронну адресу адвоката) з відповідним внесенням НААУ такої інформації до ЄРАУ. Форма сертифіката затверджується Вищою школою адвокатури НААУ.
Адвокатам, які не виконали вимоги цього Порядку за попередні роки, надається можливість отримати сертифікати з підвищення кваліфікації за ці роки за умови успішних проходжень спеціальних тестувань у Вищій школі адвокатури НААУ за кожен рік невиконання. Тестування розробляються Вищою школою адвокатури НААУ та відрізнятимуться в залежності від кількості балів, яких не вистачило такому адвокату для виконання вимог цього Порядку в попередніх роках.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 34 Закону №5076-VI, підставою для притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку.
Дисциплінарним проступком адвоката є: 1) порушення вимог несумісності; 2) порушення присяги адвоката України; 3) порушення правил адвокатської етики; 4) розголошення адвокатської таємниці або вчинення дій, що призвели до її розголошення; 5) невиконання або неналежне виконання своїх професійних обов`язків; 6) невиконання рішень органів адвокатського самоврядування; 7) порушення інших обов`язків адвоката, передбачених законом.
Статтею 35 Закону №5076-VI передбачено, що за вчинення дисциплінарного проступку до адвоката може бути застосовано одне з таких дисциплінарних стягнень: 1) попередження; 2) зупинення права на заняття адвокатською діяльністю на строк від одного місяця до одного року; 3) для адвокатів України - позбавлення права на заняття адвокатською діяльністю з наступним виключенням з Єдиного реєстру адвокатів України, а для адвокатів іноземних держав - виключення з Єдиного реєстру адвокатів України.
Адвокат може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності протягом року з дня вчинення дисциплінарного проступку.
За правилами частини другої статті 31 Закону №5076-VI, накладення на адвоката дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю може застосовуватися виключно у разі: 1) повторного протягом року вчинення дисциплінарного проступку; 2) порушення адвокатом вимог щодо несумісності; 3) систематичного або грубого одноразового порушення правил адвокатської етики.
Відповідно до статті 37 Закону №5076-VI, дисциплінарне провадження складається з таких стадій: 1) проведення перевірки відомостей про дисциплінарний проступок адвоката; 2) порушення дисциплінарної справи; 3) розгляд дисциплінарної справи; 4) прийняття рішення у дисциплінарній справі.
За змістом статті 38 цього Закону, заява (скарга) щодо поведінки адвоката, яка може мати наслідком його дисциплінарну відповідальність, реєструється кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури та не пізніше трьох днів з дня її надходження передається до дисциплінарної палати.
Член дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури за дорученням голови палати проводить перевірку відомостей, викладених у заяві (скарзі), та звертається до адвоката для отримання письмового пояснення по суті порушених питань.
За результатами перевірки відомостей членом дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури складається довідка, яка має містити викладення обставин, виявлених під час перевірки, висновки та пропозиції щодо наявності підстав для порушення дисциплінарної справи (частина перша, абзаци перший, п`ятий частини другої статті 38 Закону №5076-VI).
Згідно з частиною першою статті 39 Закону №5076-VI, за результатами розгляду заяви (скарги) про дисциплінарний проступок адвоката, довідки та матеріалів перевірки дисциплінарна палата кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури більшістю голосів членів палати, які беруть участь у її засіданні, вирішує питання про порушення або відмову в порушенні дисциплінарної справи стосовно адвоката.
Відповідно до частин першої, другої статті 40 Закону №5076-VI, дисциплінарна справа стосовно адвоката розглядається дисциплінарною палатою кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури протягом тридцяти днів з дня її порушення.
Розгляд дисциплінарної справи здійснюється на засадах змагальності. Під час розгляду справи дисциплінарна палата заслуховує повідомлення члена дисциплінарної палати, який проводив перевірку, про результати перевірки, пояснення адвоката, стосовно якого порушено дисциплінарну справу, особи, яка ініціювала питання про дисциплінарну відповідальність адвоката, та пояснення інших заінтересованих осіб.
Згідно зі статтею 7 Положення про порядок прийняття та розгляду скарг щодо неналежної поведінки адвоката, яка може мати наслідком його дисциплінарну відповідальність, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 30 серпня 2014 року №120 (далі по тексту - Положення №120), дисциплінарне провадження стосовно адвоката здійснюється в особливому порядку. Адвокат вважається невинуватим у вчиненні дисциплінарного проступку і не може бути підданий дисциплінарному покаранню, доки його вину не буде доведено в законному порядку і встановлено рішенням дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури про притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності. Адвокат не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні дисциплінарного проступку. Обов`язок доказування вини адвоката у вчиненні дисциплінарного проступку покладається на особу, яка ініціює дисциплінарне провадження стосовно адвоката. Звинувачення адвоката не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини адвоката тлумачаться на його користь.
За частинами першою, третьою статті 41 Закону №5076-VI, за результатами розгляду дисциплінарної справи дисциплінарна палата кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури приймає рішення про притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку і застосування до нього дисциплінарного стягнення або про закриття дисциплінарної справи. Рішення дисциплінарної палати приймається більшістю голосів від її загального складу, крім рішення про припинення права на заняття адвокатською діяльністю, яке приймається двома третинами голосів від її загального складу.
Рішення у дисциплінарній справі має бути вмотивованим. Під час обрання виду дисциплінарного стягнення враховуються обставини вчинення проступку, його наслідки, особа адвоката та інші обставини.
Рішення оголошується на засіданні дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури. Копія рішення надсилається або вручається під розписку адвокату та особі, яка ініціювала питання про дисциплінарну відповідальність адвоката, протягом трьох робочих днів з дня прийняття рішення.
Згідно зі статтею 42 Закону №5076-VI, адвокат чи особа, яка ініціювала питання про дисциплінарну відповідальність адвоката, має право оскаржити рішення у дисциплінарній справі протягом тридцяти днів з дня його прийняття до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури або до суду. Оскарження рішення не зупиняє його дії.
Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури протягом десяти днів з дня отримання заяви (скарги) витребовує матеріали дисциплінарної справи у відповідної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури та забезпечує розгляд скарги на рішення у дисциплінарній справі протягом тридцяти днів з дня одержання матеріалів дисциплінарної справи.
Відповідно до частини п`ятої статті 52 Закону №5076-VI, Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури має право: 1) залишити скаргу без задоволення, а рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури без змін; 2) змінити рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури; 3) скасувати рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури та ухвалити нове рішення; 4) направити справу для нового розгляду до відповідної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури та зобов`язати кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури вчинити певні дії.
Як свідчать матеріали справи, ключовим критерієм для притягнення відповідачем позивача до дисциплінарної відповідальності та застосування дисциплінарного стягнення у виді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю строком на 6 (шість) місяців став триваючий характер дисциплінарного проступку, а саме: непідвищення адвокатом ОСОБА_1 кваліфікації у 2019-2023 роках.
Так, пунктом 4 частини першої статті 21 Закону №5076-VI, якому кореспондують положення статті 11 Правил адвокатської етики, пункт 16 Порядку №63, визначено обов`язок адвоката під час здійснення адвокатської діяльності підвищувати свій професійний рівень.
Правила, якими має послуговуватися адвокат з метою належного виконання цього обов`язку, унормовано Порядком №63.
Зокрема (але не виключно), пункти 19-22 цього Порядку визначають, що адвокати, які набули статусу адвоката, протягом перших трьох років своєї адвокатської діяльності зобов`язані підвищити свій професійний рівень на рівні 48 годин, з яких не менше 16 годин - щороку. У разі отримання свідоцтва на право заняття адвокатською діяльністю у другому півріччі відповідного року такий адвокат має право отримати меншу кількість балів у першому році отримання свідоцтва за умови, що загальна кількість балів за 3 роки становитиме не менше 48 годин.
Всі адвокати, за виключенням адвокатів, зазначених у пункті 19 цього порядку, зобов`язані підвищувати кваліфікацію адвоката на рівні 10 годин на рік (10 залікових балів).
Адвокат за рік має отримати не менше ніж 2 залікових бали за навчання з питань Правил адвокатської етики.
Не менше 50% залікових балів з підвищення кваліфікації повинні бути отримані адвокатом під час заходів, організованих операторами підвищення кваліфікації адвокатів в Україні.
Як зазначено вище, пунктом 23 Порядку №63 визначено, що звітним роком з підвищення кваліфікації адвокатів є календарний рік, з 01 січня по 31 грудня кожного року. Вищою школою адвокатури НААУ ведеться особиста картка обліку залікових балів адвоката. У разі відсутності необхідної кількості балів в заліковій картці обліку балів з підвищення кваліфікації адвоката Вища школа адвокатури зобов`язана проінформувати раду адвокатів регіону та відповідну кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури регіону про порушення даного Порядку. В свою чергу у разі надходження скарги на такого адвоката у КДКА за адресою робочого місця адвоката, зазначеною в ЄРАУ, про вчинення інших порушень ці дані повинні бути враховані при розгляді дисциплінарної справи.
Отже, за змістом наведених правових норм, всі адвокати, інформація про яких внесена до ЄРАУ, зобов`язані постійно підвищувати свій професійний рівень (професійну кваліфікацію). Належне виконання цього обов`язку передбачає потребу набрання адвокатом певної кількості балів протягом звітного періоду, яким є календарний рік з 01 січня до 31 грудня кожного року.
Водночас, Вища школа адвокатури НААУ веде особисту картку обліку залікових балів адвоката і в разі відсутності у цій картці необхідної кількості балів з підвищення кваліфікації адвоката, Вища школа адвокатури зобов`язана проінформувати, зокрема, відповідну кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури регіону про порушення даного Порядку.
Це означає, що у разі невиконання або неналежного виконання адвокатом обов`язку з підвищення кваліфікації, Вища школа адвокатури зобов`язана інформувати відповідну КДКА регіону про порушення адвокатом Порядку окремо за кожен звітний період (відповідний календарний рік).
Нормативне запровадження такого інформування вочевидь має переслідувати певну легітимну мету зі зрозумілими і очікуваними наслідками.
З огляду на обставини цієї справи, варто констатувати, що інформація про порушення адвокатом Порядку №63 може мати наслідком дисциплінарну відповідальність адвоката.
Нормативний зміст положень розділу VI «Дисциплінарна відповідальність адвоката» Закону №5076-VI (статті 33-42), яким кореспондують норми Положення №120, визначає процедуру, за якою відомості, що можуть мати наслідком дисциплінарну відповідальність адвоката, підлягають обов`язковій перевірці з вирішенням питання щодо наявності або відсутності підстав для порушення дисциплінарної справи щодо адвоката та подальшим її розглядом, за наявності для цього підстав, і ухваленням відповідного рішення. При цьому, Закон встановлює для дисциплінарного органу присічний строк в один рік для притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності з моменту вчинення дисциплінарного проступку.
Суд звертає увагу, що у даній справі йдеться про відомості щодо поведінки адвоката, які можуть вказувати на вчинення ним окремого дисциплінарного проступку, як у справі, що переглядається, де непідвищення позивачем кваліфікації розцінено саме таким чином (ВКДКА вбачає в цих діях дисциплінарні проступки триваючого характеру), а не як кваліфікуючу ознаку у межах оцінки іншого порушення (що за пунктом 23 Порядку №63, є обов`язковим для врахування).
Таким чином, так як звітним періодом з виконання адвокатами обов`язку щодо підвищення кваліфікації є календарний рік, з 01 січня до 31 грудня кожного року, й у кожному разі відсутності в адвоката за такий період необхідної кількості балів Вища школа адвокатури НААУ зобов`язана інформувати, зокрема, відповідну КДКА регіону про порушення адвокатом Порядку №63, то, якщо ця інформація може мати наслідком притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності, встановлений частиною другою статті 35 Закону №5076-VI присічний строк для притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності - протягом року з дня вчинення дисциплінарного проступку, має застосовуватися щодо кожного з таких випадків.
У контексті досліджуваних правовідносин суд знову звертає увагу на висновки Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, сформульовані у постанові від 25.09.2025 у справі №420/32072/23, де Суд зазначив, що нормативний зміст положень розділу VI "Дисциплінарна відповідальність адвоката" Закону №5076-VI (статті 33 - 42), яким кореспондують норми Положення №120, визначає процедуру, за якою відомості, що можуть мати наслідком дисциплінарну відповідальність адвоката, підлягають обов`язковій перевірці з вирішенням питання щодо наявності або відсутності підстав для порушення дисциплінарної справи щодо адвоката та подальшим її розглядом, за наявності для цього підстав, і ухваленням відповідного рішення. При цьому Закон встановлює для дисциплінарного органу присічний строк в один рік для притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності з моменту вчинення дисциплінарного проступку.
З іншого боку Закон №5076-VI не передбачає для дисциплінарного органу дискреції на власний розсуд протягом невизначеного періоду часу не реагувати на отриману інформацію, що може мати наслідком дисциплінарну відповідальність адвоката, та, тим більше, без будь-яких часових обмежень використати її як підставу притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності в майбутньому.
Відтак, оскільки рішення Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури №IV-003/2025 прийнято 24.04.2025, суд дійшов висновку, що на цей час строк притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за непідвищення кваліфікації за 2019-2023 роки минув, тому, застосовуючи до позивача дисциплінарне стягнення за непідвищення ним кваліфікації у 2019-2023 роках, що мало місце в межах установлених Законом строків, відповідач не мав правових підстав констатувати системність цього порушення як його кваліфікуючу ознаку.
Відповідач, обґрунтовуючи терміни притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності, в оскарженому рішенні посилався, зокрема, на постанову Верховного Суду від 09.08.2019 у справі №1540/4358/18, де Суд через відсутність у Законі України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" визначення поняття "триваюче правопорушення" сформулював правовий висновок, згідно з яким триваючими визначаються правопорушення, які, почавшись з якоїсь протиправної дії або бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов`язку. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія або бездіяльність, коли винний або не виконує конкретний покладений на нього обов`язок, або виконує його неповністю чи неналежним чином. Відсутність у Законі України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" поняття "триваюче правопорушення" не може бути підставою для звільнення від відповідальності. Тобто, дисциплінарний проступок у вигляді не підвищення адвокатом свого професійного рівня (кваліфікації) є триваючим.
У цьому контексті суд звертає увагу на висновки Верховного Суду, сформульовані у постанові від 25.09.2025 у справі №420/32072/23 в аналогічних правовідносинах, де Суд зауважив, що у справі №1540/4358/18 суд касаційної інстанції визначив лише початковий момент триваючого правопорушення та вказав, що відсутність у Законі №5076-VI поняття "триваюче правопорушення" не може бути підставою для звільнення від відповідальності, водночас висновків з приводу моменту припинення такого порушення, зокрема й у тому розумінні, як про це вказує відповідач у касаційній скарзі, Суд не викладав. Крім цього, нормативно-правове регулювання у справі, яка переглядається, суттєво відрізняється від справи №1540/4358/18, що зумовлено відмінними (різними, не однаковими) підставами притягнення адвокатів до дисциплінарної відповідальності. Зокрема, у справі, яка переглядається, вирішальне значення у питанні застосування частини другої статті 35 Закону №5076-VI має системний аналіз норм цього Закону у поєднанні з положеннями Порядку №63. Натомість у справі №1540/4358/18 висновки Суду стосуються питання застосування Закону №5076-VI в контексті вимог Положення про внески на забезпечення реалізації адвокатського самоврядування, затвердженого Рішенням ради адвокатів України №72 від 16.02.2013 із змінами та доповненнями, внесеними рішенням Ради адвокатів України №4 від 03.02.2017, норми якого стосуються в тому числі особливостей дисциплінарної відповідальності адвоката за порушення вимог щодо сплати внесків.
За таких обставин суд визнає не релевантними висновки Верховного Суду у справі №1540/4358/18 до правовідносин у цій справі, зокрема в частині визначення терміну "триваюче правопорушення" у контексті невиконання адвокатом обов`язку постійно підвищувати свій професійний рівень (професійну кваліфікацію), визначеного пунктами 16, 20 Порядку №63.
Натомість, в аспекті моменту припинення триваючого порушення, окружний суд послуговується висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 11.12.2018 у справі №810/1224/17 (К/9901/17539/18), де зазначено, що у чинному законодавстві України не визначено поняття "триваюче правопорушення". Разом з тим за загальноприйнятим у теорії права визначенням триваючим вважають правопорушення, яке починається з будь-якої протиправної дії чи бездіяльності, коли винна особа не виконує конкретний покладений на неї обов`язок або виконує його неповністю чи неналежним чином, а потім така бездіяльність триває протягом певного проміжку часу до моменту виконання установлених обов`язків або виявлення правопорушення.
Застосовуючи цей висновок до спірних правовідносин, суд у контексті пункту 23 Порядку №63, за яким звітним роком з підвищення кваліфікації адвокатів є календарний рік, з 01 січня до 31 грудня кожного року, а також визначеного цим пунктом обов`язку Вищої школи адвокатури проінформувати раду адвокатів регіону та відповідну КДКА регіону про порушення цього Порядку у разі відсутності необхідної кількості балів в заліковій картці обліку балів з підвищення кваліфікації адвоката, дійшов власного висновку про те, що цим презюмується наявність у розпорядженні органів адвокатського самоврядування інформації про підвищення/непідвищення адвокатом професійної кваліфікації, що можна розуміти у значенні виявлення поведінки, яка може мати наслідком дисциплінарну відповідальність адвоката.
При цьому, визначене пунктом 32 Порядку №63 правило, яке унормовує можливість отримати сертифікат за попередні роки (попередні звітні періоди), тобто усунути порушення допущені раніше, жодним чином не впливає на викладені вище висновки щодо застосування у межах спірних правовідносин частини другої статті 35 Закону №5076-VI, тож не мають вирішального значення для правильного вирішення цієї справи.
Відтак, саме 01 січня року, наступного за звітним, є днем коли відповідач повинен був виявити вчинення відповідачем дисциплінарного проступку, а саме не підвищення кваліфікації, тоді як триваюче правопорушення позивача припиняється з дня виявлення 01 січня року відповідного календарного року, наступного за звітним, і саме з цієї дати має обраховуватись річний строк притягнення позивача до відповідальності.
Таким чином, на момент прийняття відповідачем спірного рішення, строк притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за відповідний рік сплив, позаяк останнім днем строку притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача було 31 грудня року, що є наступним за роком, в якому позивач повинен був виконати вимоги підвищення кваліфікації.
З огляду на вищевикладене, позивач не міг бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності у 2025 році за порушення, вчинені у період з 2019 року по 2023 рік.
Враховуючи вищевикладене, суд визнає протиправним та скасовує рішення Вищої кваліфікаційної-дисциплінарної комісії адвокатури України №IV-003/2025 від 24.04.2025 з підстав недотримання відповідачем строків притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності, у зв`язку з чим позов слід задовольнити у повному обсязі у спосіб, обраний позивачем.
Решта доводів та аргументів учасників справи не мають значення для вирішення спору по суті, не спростовують встановлених судом обставин у спірних правовідносинах та викладених висновків суду.
Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 
Частиною 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Тобто, ці норми одночасно покладають обов`язок на сторін доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень.
Належних і достатніх доказів, які б спростовували доводи позивача, відповідач під час розгляду справи не надав.
Враховуючи вищевикладене, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає, що у відповідності до приписів частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відтак, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 1211,20 грн, сплачений згідно квитанції №6753-2898-4382-2311 від 02.05.2025. 
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
ВИРІШИВ: 
Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати рішення Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури №IV-003/2025 від 24.04.2025 про притягнення до дисциплінарної відповідальності адвоката ОСОБА_1 та застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю строком на 6 (шість) місяців.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури на користь ОСОБА_1 суму судового збору у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок. 
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення. 
Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 );
відповідач - Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісії адвокатури України (код ЄДРПОУ 26080214, вул. Борисоглібська, будинок 3, 5-й поверх, м. Київ, 04070);
третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні відповідача - Вища школа адвокатури Національної асоціації адвокатів України (код ЄДРПОУ 40217097, вул. Борисоглібська, 3, 5-й поверх, м. Київ, 04070) 
Суддя   Микитин Н.М.