Справа № 560/4562/26
	
РІШЕННЯ
іменем України

25 травня 2026 року	м. Хмельницький	

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Шевчука О.П. розглянувши адміністративну справу за позовом військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стянення коштів,
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якому просить суд стягнути кошти на загальну суму 803,88 грн.
В обґрунтування своїх вимог позивачем зазначено, що Комісією НОМЕР_2 прикордонного загону, на підставі наказу НОМЕР_2 прикордонного загону від 30.10.2025 № 5967-АГ «Про призначення службового розслідування», проведено службове розслідування по факту втрати майна номенклатури речової, житлово експлуатаційної служби та відділу радіаційного, хімічного, біологічного захисту та екологічної безпеки військовослужбовцями НОМЕР_2 прикордонного загону № 06.1.4/1818/25 Вн від 03.12.2025. За результатами проведеного службового розслідування встановлено факт нестачі майна військовослужбовців НОМЕР_2 прикордонного загону. Оскільки позивач добровільно суму заборгованості не сплатив, відповідач звернувся до суду з позовом про стягнення сум заборгованості. Просить суд позов задовольнити.
Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду позовну заяву військової частини НОМЕР_1 залишено без руху.
Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.
Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду в задоволенні заяви військової частини НОМЕР_1 про повернення судового збору - відмовлено.
Відповідач правом подати відзив на позов не скористався.
Оскільки, відповідач правом на подання відзиву не скористався, то відповідно до вимог частини 6 статті 162 КАС України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх взаємному зв`язку та сукупності, суд встановив таке.
Наказом начальника НОМЕР_2 прикордонного загону від 20.03.2025 №328-ОС солдата ОСОБА_1 призваного на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий періоді, було прзначено ссержантом з матеріального забезпечення.
Відповідно до відпускного квитка від 02.07.2025 №3435-ВДП/9937 валентину ОСОБА_2 надано частину щорічної відпустки терміном 15 діб та 3 дні на проїзд в межах території України з 10.07.2025.
Після завершення відпустки відповідач до військової частини НОМЕР_1 не з`явився.
За фактом нез`явлення ОСОБА_1 до військової частини з відпустки було проведено службове розслідування, яке підтверджується висновком службового розслідування №33/1156/25-Вн.
Зокрема встановлено відсутність військового майна отриманого особисто військовослужбовцем зі складу прикордонного загону, а саме "Протигаз фільтруючий ГП-5 вартістю 803,88 грн.".
На день подання позову ОСОБА_1 так і не прибув до Військової частини НОМЕР_1 .
07.01.2026 позивачем направлено повідомлення з пропозицією добровільно погасити наявну заборгованість, однак відповідач добровільного не відшкодував заборгованості.
Зазначене стало підставою для звернення Військової частини НОМЕР_1 з даним адміністративним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.
Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон №2011-XII), держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Статтею 9-1 Закону №2011-XII передбачено продовольче, речове та інше забезпечення військовослужбовців. Речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.
Статтею 1 Закону України Про правовий режим майна в Збройних Силах України від 21.09.1999 № 1075-XIV передбачено, що військове майно є державним майном, закріпленим за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України.
До військового майна, зокрема, належить речове майно.
Як встановлено в ході судового розгляду під час проходження служби відповідачу було видано зі складу РХБЗ та ЕБ майно, що підтверджується Актом внутрішнього переміщення основних засобів №24-1526 від 17.04.2024.
Наказом Міністерства оборони України від 29.06.2016 №232 затверджено Інструкцію про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 26.05.2016 за №768/28898, якою визначено завдання, організацію та порядок речового забезпечення військовослужбовців, які проходять військову службу в органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, військових навчальних закладах, установах та організаціях Збройних Сил України, курсантів, військовозобов`язаних, призваних на навчальні та спеціальні збори, резервістів, мобілізованих, студентів цивільних навчальних закладів, які направляються на навчальні збори (далі по тексту - Інструкція).
Відповідно до пункту 4 розділу ІІІ Інструкції, у разі звільнення з військової служби осіб офіцерського складу, сержантського і старшинського складу та рядового складу, які проходили військову службу за контрактом, за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту, засудженням особи до позбавлення волі або обмеженням волі за вироком суду, що набрав законної сили, вартість виданих їм предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися, утримується з урахуванням зносу та проводяться взаєморозрахунки в разі неотримання військовослужбовцем речового майна, право на отримання якого наступило за час проходження служби.
Згідно із положеннями ст.12 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" від 03.10.2019 № 160-IX, у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку.
Матеріалами справи підтверджено отримання відповідачем речового майна. Судом також встановлено, що відповідач 28.07.2025, після завершення відпустки не з`явився до віськової частини НОМЕР_1 .
Суд зазначає, що на момент самовільного залишення військової частини, вартість речового майна, яка підлягала утриманню з відповідача складала 803,88 грн, що підтверджується Актом внутрішнього переміщення основних засобів №24-1526 від 17.04.2024 та довідкою-розрахунком №25-93 від 30.10.2025 року.
Доказів сплати вартості виданих предметів речового майна на загальну суму у розмірі 803,88 грн, до суду відповідачем не надано.
При цьому, вжиття військовою частиною НОМЕР_1 заходів щодо добровільної сплати відповідачем вартості предметів речового майна, строки носіння яких не закінчились не призвели до фактичної сплати відповідачем спірної суми.
Враховуючи наведені вище обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача вартості виданих йому предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися, суд вважає доведеним право позивача на стягнення такого відшкодування в сумі 803,88 грн.
А відтак, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно із ч. 2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Враховуючи задоволення позову сторони, яка є суб`єктом владних повноважень, відповідно до ч. 2 ст. 139 КАС України, відсутні правові підстави для стягнення з відповідача судових витрат із сплати судового збору в розмірі 2662,40 грн.
Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:
Адміністративний позов військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення коштів - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 вартість виданих йому предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися, на загальну суму 803 (вісімсот три) грн. 88 коп.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:	Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 ) 	
Відповідач:	ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_4 ) 	

Головуючий суддя 		О.П. Шевчук