Справа № 307/1301/24
Провадження № 2/307/297/24

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 травня 2026 року          м. Тячів 
Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючої судді Сойми М.М., за участю секретаря Ваш Е.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тячів Закарпатської області Україна в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» звернулося до Тячівського районного суду Закарпатської області з позовною заявою до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 23 грудня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та відповідачем ОСОБА_1 ем за допомогою веб-сайту (creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТзОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1130-1001. Кредитний договір був укладений у письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію». Позичальнику було надано одноразовий ідентифікатор A6673 для підписання кредитного договору № 1130-1001 від 23 грудня 2022 року, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів. Згідно умов кредитного договору позивач взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб в сумі 11 000, 00 гривень; строк кредитування - 300 днів; базовий період – 18 днів; знижена % ставка – 2, 50 % в день; стандартна % ставка: 3, 00% в день. Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» свої зобов`язання виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти на картковий рахунок, вказаний відповідачем в особистому кабінеті. Відповідач підтвердив виникнення своїх зобов`язань відповідно до умов укладеного кредитного договору шляхом прийняття виконання зобов`язання ТзОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», а саме, отримавши кредитні кошти, відповідач не скористався своїм правом протягом 14 календарних днів з дня укладення кредитного договору відмовитися від договору без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів. Усвідомлюючи виникнення фінансових зобов`язань перед позивачем, відповідач здійснив часткову оплату в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 1130-1001 від 23 грудня 2022 року шляхом здійснення платежів, зазначених у розрахунку заборгованості за кредитним договором, що є додатком до позовної заяви. Сплачуючи кредит, відповідач вчинив конклюдентні дії, що свідчать про прийняття укладеного кредитного договору, який створив для нього певні цивільні права та обов`язки, частину з яких було реалізовано. Станом на 07 березня 2024 року загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить 88 180, 00 гривень, а саме: заборгованість за кредитом – 11 000, 00 гривень; заборгованість за нарахованими процентами – 77 180, 00 гривень. Разом з тим, кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТзОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», а саме, часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими процентами у загальній сумі 52 030, 00 гривень за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 36 150, 00 гривень. Враховуючи вищезазначене, просить стягнути з  ОСОБА_1  прострочену заборгованість за кредитом – 11 000, 00 гривень, прострочену заборгованість за нарахованими процентами – 25 150, 00 гривень, що разом становить 36 150, 00 гривень та судові витрати у розмірі 2 422, 40 гривень.
Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» у судове засідання не з`явилася, позаяк просить розгляд справи провести у відсутності представника позивача.
Відповідач ОСОБА_1  у судове засідання не з`явився, позаяк подав суду відзив на позовну заяву, в якому просить справу розглянути в його відсутності, та зазначив, що позовні вимоги по справі не визнає з тих підстав, що в той час, як ним було повернуто позивачу 18 850, 00 гривень, позивач незаконно нарахував 36 150, 00 гривень процентів, що є несправедливими у розумінні ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», яка встановлює, що умови договору, які встановлюють істотний дисбаланс прав сторін на шкоду споживача, є несправедливими та не підлягають застосуванню судом. Вимоги позивача щодо відсотків порушують принцип справедливості, а тому, враховуючи його важке матеріальне становище, пов`язане з воєнним станом та наявністю на утриманні неповнолітньої дитини, пропонує позивачу укласти угоду, за якою він згідний оплатити позивачу 5 000, 00 гривень за кредитними вимогами та суму сплаченого судового збору. За підсумками відзиву просить у позові відмовити.
Представник відповідача ОСОБА_1 – ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, позаяк надіслав заяву про розгляд справи у його відсутності та вказав, що проти позову заперечує повністю.
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав.
Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.
За правилом частини першої статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Загальні правила щодо форми договору визначені статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з статтею 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Матеріали справи свідчать про те, що кредитний договір укладений в електронній формі.
Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується також Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію».
Зокрема, у ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.
Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини 1 статті 3 Закону).
Відповідно до частини 3 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону).
Згідно з частиною 6 статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини 8 статті 11 Закону у разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору, щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.
З матеріалів справи вбачається, що 23 грудня 2022 року між ТзОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та відповідачем ОСОБА_1 за допомогою веб-сайту (creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТзОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1130-1001.
Договір про відкриття кредитної лінії № 1130-1001 підписаний ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) А6673. Договір містить номер особистого електронного платіжного засобу відповідача: НОМЕР_1 , а також електронну адресу, інші особисті ідентифікуючі дані позичальника.
На підтвердження укладання кредитного договору позивач надав електронний доказ в паперовій формі, підписаний одноразовим ідентифікатором.
Згідно умов кредитного договору позивач надав відповідачу кредит для задоволення особистих потреб в сумі 11 000, 00 гривень; дата кредитування – 23 грудня 2022 року; строк кредитування – 300 календарних днів; дата повернення кредиту – 19 жовтня 2023 року; базовий період складає 18 днів; знижена % ставка – 2, 50 % в день; стандартна % ставка: 3, 00 % за кожен день користування кредитом. Орієнтовна загальна вартість кредиту складає 110 000, 00 гривень. 
Згідно з довідкою про перерахування суми кредиту № 1130-1001 від 23 грудня 2022 року ОСОБА_1  було перераховано кошти від ТзОВ " УКР КРЕДИТ ФІНАНС" через систему платежів LiqPay у сумі 11 000, 00 гривень
Згідно зі статтями 526, 530, 610 ЦК України та частиною 1 статті 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).
Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Судом установлено, що  ОСОБА_1  свої обов`язки за кредитним договором № 1130-1001 від 23 грудня 2022 року не виконав та допустив заборгованість за кредитним договором в розмірі 88 180, 00 гривень, яка складається з: заборгованості за кредитом – 11 000, 00 гривень; заборгованості за нарахованими процентами – 77 180, 00 гривень. 
Проте, позивач просить стягнути з відповідача  ОСОБА_1  прострочену заборгованість за кредитом – 11 000, 00 гривень, прострочену заборгованість за нарахованими процентами – 25 150, 00 гривень, що разом становить 36 150, 00 гривень.
Згідно з вимогами частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
У справах про стягнення кредитної заборгованості чи звернення стягнення на предмет застави, кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме, надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.
У цій справі фактичні обставини справи вказують на те, що позивач (кредитор) довів належними і допустимими доказами факт укладення між ним та відповідачем кредитного договору, надання позичальнику кредитних коштів, тобто, виконання належним чином своїх обов`язків.
Відповідач не оспорює факт укладення договору.
Доводи відповідача, зазначені у відзиві на позовну заяву, про те, що позивач незаконно нарахував 36 150, 00 гривні відсотків суд відхиляє як такі, що не ґрунтуються на законі та узгоджених сторонами умовах договору.
Так, відповідно до умов п. 4.4. кредитного договору № 1130-1001 від 23 грудня 2022 року базовий період складає 18 календарних днів.
Відповідно до п 4.8 кредитного договору № 1130-1001 від 23 грудня 2022 року строк кредитування, тобто, строк на який надається кредит позичальнику: 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику. Дата повернення (виплати) кредиту 19 жовтня 2023 року. Строк договору є рівним строку кредитування. У частині виконання зобов`язань договір діє до повного та належного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором.
Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, заборгованість відповідача перед ТзОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» за кредитним договором № 1130-1001 від 23 грудня 2022 року на погоджених сторонами умовах нараховувалась виключно протягом строку кредитування, тобто протягом 300 календарних днів включно по 18 жовтня 2023 року. Після закінчення строку ні проценти, ні штрафні санкції або комісії стосовно  ОСОБА_1 а не нараховувалися.
Таким чином, умови кредитного договору № 1130-1001 від 23 грудня 2022 року є чіткими та зрозумілими, що виключає можливість їх неоднозначного трактування сторонами. Строк, протягом якого нараховувалися проценти за користування кредитними коштами, було визначено сторонами договору за їх спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 Цивільного кодексу України, волевиявлення сторін на укладення та підписання договору було вільним.
Не може бути застосовано до спірних правовідносин і статтю 18 Закону України «Про захист прав споживачів», яка передбачає, що несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором, оскільки частина п`ята вказаної статті містить посилання на те, що положення договору, яке визнано несправедливим, включаючи ціну договору, може бути змінено або визнано недійсним. Тобто, вказана норма законодавства передбачає наявність окремої вимоги споживача про визнання недійсною умови договору з підстав її несправедливості. Однак, відповідачем вимоги про визнання умов договору недійсними, зокрема, щодо установлення розміру процентної ставки пред`явлено не було.
За таких обставин, відсутні підстави вважати, що у цій справі нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом суперечить принципам справедливості, добросовісності та розумності.
Крім того, як вже вище зазначалось, проценти за користування кредитом нараховувалися позивачу виключно в межах строку кредитування, який згідно з умовами кредитного договору становить 300 днів, а тому доводи відповідача у цій частині також є необґрунтованими.
Щодо заявлених позивачем вимог про сплату процентів за користування грошовими коштами, що були надані як кредит та обраховані позивачем (кредитором) на узгоджених сторонами умовах договору, то необхідно звернути увагу, що відповідно до п. 4.6 кредитного договору стандартна процентна ставка становить 3,00 % за кожен день користування кредитом.
За приписами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності кредитного договору. Зазначений договір недійсним в частині сплати процентів за користування позикою не визнано.
При цьому, встановлення обставин, за яких цей правочин може бути визнаний недійсним (оспорюваний) за відсутності оспорення або визнання його недійсним у встановленому законом порядку, не входить у межі дослідження під час розгляду.
Між тим, позичальник при отриманні кредиту діяв на власний розсуд щодо спроможності віддавати кредитні кошти позивачу, а також мав враховувати як розмір своєї заробітної плати чи інших доходів так і усвідомлювати, що на час дії кредитного договору позичальник несе зобов`язання щодо виконання його умов, а тому наведені відповідачем обставини не можуть бути враховані при спростуванні розміру заборгованості за кредитним договором.
Доводи, наведені у відзиві на позовну заяву, про те, що введення на території України воєнного стану об`єктивно ускладнює можливість стабільного доходу суд відхиляє, оскільки введення воєнного стану на території України не свідчить про те, що боржник не може працювати та набувати кошти.
Судом враховується, що позивачем (кредитором) було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника Програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТзОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», а саме - часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими процентами у загальній сумі 52 030, 00 гривень.
Отже, в межах заявлених позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягає стягненню прострочена заборгованість за кредитом – 11 000, 00 гривень, прострочена заборгованість за нарахованими процентами – 25 150, 00 гривень, що разом становить 36 150, 00 гривень.
Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку із задоволенням вимог позову судовий збір в розмірі 2 422, 40 гривень підлягає стягненню з  ОСОБА_1 на користь ТзОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС».
Керуючись ст. ст. 11, 509, 512-514, 525-527, 530, 610, 611, 615, 1077, 1082 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76, 81, 141, ст. ст. 223, 247, 258-296 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором № 1130-1001 від 23 грудня 2022 року в загальному розмірі 36 150, 00 (Тридцять шість тисяч сто п`ятдесят гривень 00 копійок) гривень, з яких: заборгованість за кредитом – 11 000, 50 (Одинадцять тисяч гривень 00 копійок) гривень; заборгованість за нарахованими процентами – 25 150, 00 (Двадцять п`ять тисяч сто п`ятдесят гривень 00 копійок) гривень.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» 2 422, 40 (Дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 копійок) гривень судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду в 30-денний строк з дня його проголошення (складання).
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», адреса: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 26, офіс 407, Україна, код ЄДРПОУ: 38548598.
Відповідач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації та місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 .
Повний текст рішення складено 04 травня 2026 року.

Головуюча суддя : Сойма М.М.