Справа № 127/17831/26 
Провадження № 33/801/680/2026
Категорія: 146 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бернада Є. В.
Доповідач: Стадник І. М.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
Іменем України

26 червня 2026 року	м. Вінниця	

Суддя Вінницького апеляційного суду Стадник І.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника адвоката Рябоконя Руслана Павловича, подану в інтересах ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 03 червня 2026 року про притягнення до адміністративної відповідальності за статтею 124 КпАП України,- 
ОСОБА_2  ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця Національної гвардії України, - 

встановив:
Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 03 червня 2026 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк шість місяців.
Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок судового збору.
Відповідно до оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 21.05.2026 о 22.12 год по вул. Синьоводська, 1 в м. Вінниці, керуючи автомобілем марки BMW, р.н. НОМЕР_1 , здійснив обгін на перехресті та допустив зіткнення з автомобілем марки BMW, р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , який рухався попереду в попутному напрямку та здійснював маневр повороту ліворуч.
На зазначену постанову захисник ОСОБА_1 адвокат Рябокінь Р.П. подав апеляційну скаргу у якій просить змінити постанову суду першої інстанції в частині накладення стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк шість місяців на штраф, передбачений санкцією цієї статті.
В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що ОСОБА_1 не заперечував факту ДТП та своєї вини в його скоєнні, але вважає, що адміністративне стягнення у виді позбавлення керування транспортними засобами на строк шість місяців є необ`єктивним та надто суворим. При цьому суд не надав стороні захисту висловити свою позицію, не врахував дані про його особу, а саме те, що на його утриманні є малолітня дитина, за характером служби йому потрібно користуватися приватним транспортом тощо. 
Також зазначає, що характер пошкоджень транспортних засіб при ДПТ є незначним, що не враховано судом.
В судовому засіданні особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 вимоги апеляційної скарги підтримав на умовах, викладених в ній, і просив задовольнити. 
Пояснив, що дійсно порушив правила проїзду перехресть, розпочавши обгін авто, які їхали попереду, і сповільнилися. Один із автомобілів під керуванням ОСОБА_3 виконував поворот, і відбулося зіткнення. Він свою вину визнав і врегулював питання з потерпілим, а тому просить не позбавляти його прав. 
Потерпілий ОСОБА_3 в судовому засіданні проти вимог апеляційної не заперечував, вказав, що претензій до ОСОБА_1 не має, вважає, що за таких обставин справи і поведінки ОСОБА_1 , спрямованої на усунення заподіяної ним шкоди, адміністративне стягнення, накладене судом першої інстанції на ОСОБА_1 дійсно є занадто суворим. 
Апеляційний суд, згідно з вимогами статті 294 КпАП України переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, що досліджувалися судом першої інстанції, дійшов висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а оскаржувану постанову суду першої інстанції скасувати із закриттям провадження у справі з таких підстав.
Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з вимогами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Водночас, положеннями статті 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Висновок судді про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, ґрунтується на перевірених і досліджених в судовому засіданні доказах, яким суддя дав належну оцінку, відповідає фактичним обставинам справи та не оспорюється апелянтом.
Разом з тим, накладаючи адміністративне стягнення суд першої інстанції в порушення вимог статей 33, 24 КпАП України не врахував особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують відповідальність, зокрема, щире розкаяння винного, добровільне усунення заподіяної шкоди, й за наявності альтернативного менш суворого стягнення у виді штрафу безпідставно перейшов до більш суворого, найсуворішого стягнення, яке може бути накладене згідно з цієї статтею – позбавлення прав строком на 6 місяців. 
Апеляційний суд погоджується із доводами апеляційної скарги, крім іншого бере до уваги, що ОСОБА_1 вперше притягається до адміністративної відповідальності за порушення правил у сфері безпеки дорожнього руху, є військовослужбовцем, а тому по роду служби є необхідність у керуванні транспортними засобами та виконувати завдання командування.
Апеляційний суд також враховує думку потерпілого ОСОБА_3 , який заявив, що претензій матеріального характеру до ОСОБА_1 не має, і не заперечує проти зміни адміністративного стягнення на штраф.
Відтак, при апеляційному розгляді встановлено, що наявні обставини, що дають можливість змінити стягнення накладене судом першої інстанції, вважаючи його занадто суворим.
Відповідно до статті 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Тому апеляційний суд приходить до висновку, що призначене стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами необхідно замінити на більш м`який вид стягнення у виді штрафу, оскільки це зможе повністю забезпечити мету адміністративного стягнення, сприяти виправленню особи та виконати превентивну функцію щодо вчинення нових адміністративних правопорушень.
Керуючись статтею 294 КУпАП, суд, -
постановив:
Апеляційну скаргу захисника адвоката Рябоконя Руслана Павловича, подану в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 03 червня 2026 року змінити в частині накладеного виду адміністративного стягнення.  
Накласти на  ОСОБА_1  адміністративне стягнення за статтею 124 КУпАП у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень. 
В решті постанову суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя          І.М. Стадник